ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1585/25 Справа № 208/7058/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського Дніпропетровської області від 31 липня 2025 року про продовження застосування у рамках кримінального провадження №0000187 від 13.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах досудового розслідування, тобто до 07 вересня 2025 року з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського Дніпропетровської області від 31 липня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000187 від 13.03.2025, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах досудового розслідування, тобто до 07.09.2025 року, стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент, що є підставою для звільнення підозрюваного з-під варти, і останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_8 покладено, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки прибувати на виклики уповноважених осіб органу досудового слідства та суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає ( АДРЕСА_2 ) без дозволу слідчого, прокурора чи суду; утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені; повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді від 31.07.2025 року про продовження йому запобіжного заходу тримання під вартою та ухвалити нове рішення, яким застосувати до нього запобіжний захід домашній арешт за місцем його проживання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що йому інкримінується, визнає в повному обсязі, бажає скорішого завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту з угодою між ним та прокурором до суду для розгляду по суті.

Звертає увагу, що склад суду, який 31.07.2025 року продовжив йому запобіжний захід тримання під вартою є незаконним, мав упереджене ставлення до нього, оскільки саме цей слідчий суддя та прокурор обирали йому запобіжний захід в попередньому судовому засіданні. Зауважує, що з вини захисника він не заявив відвід складу суду. Вважає, що один і той самий суддя не може обирати запобіжний захід, а потім розглядати клопотання про продовження такого запобіжного заходу. Вважає, що суд був упереджений та здійснив розгляд клопотання прокурора з обвинувальним нахилом.

Наголошує, що він заінтересований у найскорішому закінченні досудового розслідування та направлення обвинувального акту в суд для розгляду по суті.

Вважає, що відсутні та не доведені стороною обвинувачення ризики щодо впливу на інших осіб у справі та свідків, оскільки він не знає, на кого може впливати, особисті дані таких осіб не розкриті. Наголошує, що не збирається ніяким чином впливати на таких осіб.

Вважає, що є необґрунтованим висновок суду, що в разі обрання щодо нього домашнього арешту, він зможе продовжити свою злочинну діяльність.

Зазначає, що заявлені стороною обвинувачення ризики, ґрунтуються лише на припущеннях самого прокурора та ніякими доказами не підкріплені.

Зобов`язується, що в разі обрання йому запобіжного заходу домашнього арешту, не буде порушувати його умов.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, просить врахувати, що за час його перебування під вартою помер його єдиний син ОСОБА_11 , 2001 р.н. Після його смерті вдома залишилися в тяжкому матеріальному стані та фізичному три близькі йому людини, які потребують постійної медичної допомоги, а також допомоги в побуті та нагляді, оскільки є інвалідами. Це його мати ОСОБА_12 , 1954 р.н., інвалід ІІІ групи, яка не має ступні; його цивільна дружина ОСОБА_13 , 1975 р.н., інвалід ІІ групи, що втратила сина, яка потребує допомоги. Мати цивільної дружини ОСОБА_14 , 1950 р.н., яка також є інвалідом ІІ групи.

Звертає увагу, що він хоча і визнає провину та щиросердно кається у вчиненому, проте не являється розповсюджувачем наркотичних засобів, оскільки лише допомагав придбати такі засоби, щоб заробити кошти для утримання своїх близьких, трьох інвалідів. Наголошує, що він не має банківського рахунку та, навіть, мобільного телефону.

Позиції сторін в суді :

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу свого підзахисного задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді суду 1-ї інстанції просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Висновки суду:

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, підозрюваним не оскаржуються, та є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Разом з тим, безпідставними є доводи апелянта щодо відсутності наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони були встановлені слідчим суддею в оскаржуваному рішенні, в якому надано належне та повне обґрунтування їх існування, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого.

Так, слідчий суддя обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання санкцією ч. 2 ст.307 КК України у виді виключно позбавлення волі строком до 10 років, а стороною обвинувачення доведено, що з врахуванням викладеного існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик втечі оцінюється у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності. Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя обґрунтовано вважав такі дії цілком вірогідними. Даний ризик підтверджується суворістю можливого покарання, максимальна межа якого становить 10 років, у сукупності з тим, що хоча ОСОБА_8 має соціальні зв`язки та постійне місце проживання, проте може змінити місце мешкання та покинути його межі в умовах воєнного стану, що свідчить про можливе виникнення у підозрюваної особи бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, посилання підозрюваного на відсутність на даний час спроб втечіні є слушними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а дієвістю обраного йому запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконного впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України) у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що підозрюваний ОСОБА_8 може вплинути на свідків, які дали покази, які викривають його у скоєнні злочинів, які йому інкримінуються. При ознайомлені з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 буде знати повні анкетні дані допитаних осіб та їх місце проживання, у зв`язку з чим з метою уникнути покарання за скоєння злочинів, підозрюваний може шляхом вмовлянь, погроз, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства.

Крім того, ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя обґрунтовано зазначає, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, у тому числі і за злочин скоєний у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів, офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, окрім заробітку, який отримував здійснюючи незаконний збут психотропних речовин, тому може продовжувати вчинення аналогічних злочинів з метою незаконного отримання грошових коштів, враховуючи зафіксовані факти їх систематичного вчинення. Більше того, підозрюваний ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі наголошує, що вчинював інкримінований йому злочин саме через скрутне матеріальне становище та для побутового забезпечення своїх близьких людей.

Отже, слідчим суддею надано обґрунтований висновок щодо неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Так, до підозрюваного не може бути обрано домашній арешт, так як стороною захисту не надано підтверджуючих доказів щодо можливості застосування даного альтернативного запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції, крім того, враховує тривалість інкримінованого ОСОБА_8 тяжкого злочину, а знаходячись під домашнім арештом він може продовжити свою злочинну діяльність, в зв`язку з чим підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного у зв`язку із відсутності письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, слідчий суддя, з урахуванням вищенаведеного обґрунтовано дійшов висновку, що наявність встановлених під час судового засідання ризиків свідчить, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Таким чином доводи апелянта щодо відсутності обґрунтування наявності ризів як в клопотанні слідчого, так і в оскарженій ухвалі слідчого судді є необґрунтованими та спростовуються дослідженими матеріалами кримінального провадження, яким слідчий суддя дав належну та повну оцінку.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчого судді про те, що застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного неможливо, оскільки вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану, обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано альтернативний запобіжний захід заставу.

Безпідставними є твердження підозрюваного в апеляційній скарзі щодо неврахування слідчим суддею відомостей щодо його особи, оскільки саме ці обставини стали підставою для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте підозра ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оскільки прокурор довів наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкриміновані злочини, які не зменшилися, та у сукупності з іншими встановленими обставинами колегія суддів вважає, що вказане виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Підстав, які б виключали можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги факти того, що у підозрюваний мати, цивільна дружина та її мати є інвалідами, адже вони не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підґрунтям для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу ОСОБА_8 . Крім того, вказані обставини не стали запобіжником вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 .

Що стосується незаконності складу суду, який розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, склад суду був обраний з урахуванням вимог статей 31 та 35 КПК України. Сторонами провадження відвід складу суду не оголошувався.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав незаконності складу суду з підстав того, що один і той же склад обирав підозрюваному запобіжний захід, а в подальшому розглядав клопотання прокурора про його продовження. Дане не суперечить вимогам щодо незмінності складу суду, передбачених ст. 35 та ст. 199 КПК України.

Доводи апелянта щодо упередженого ставлення до нього при розгляді клопотання про продовження тримання під вартою зводяться лише до того, що ним не було досягнуто мети щодо зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з перебуванням в місцях позбавлення волі. Проте, такі доводи не свідчать про упереджене ставлення до підозрюваного. Інших обґрунтованих доказів вказаним обставинам апелянтом надано не було та не зазначено про такі в апеляційній скарзі.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, продовжений слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам статей 177, 178, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу підозрюваного слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського Дніпропетровської області від 31 липня 2025 року про продовження застосування підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження №0000187 від 13.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4