Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/698/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Олевську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 30.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівка Рокитнівського району Рівненської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.01.2025 близько 09.00 години, ОСОБА_7 , перебував за власним місцем проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в той момент у нього виник злочинний умисел направлений на незаконну порубку дерев породи сосна у Кам`янському лісництві Білокоровицького надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитись, ОСОБА_7 на власному мотоциклі, маючи при собі заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме бензопилу невстановленої марки, приїхав у квартал 39, виділ 9 Кам`янського лісництва Білокоровицького надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», без розриву в часі, за допомогою заздалегідь заготовленої та привезеної з собою бензопили, без відповідного на те спеціального дозволу (лісорубного квитка), який видається відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», незаконно зрізав шість сироростучих дерев породи сосна, шляхом повного відокремлення від кореня.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, розкрижував зрізані шість сироростучих дерев породи сосна на сортименти, підготувавши таким чином незаконно зрубану лісопродукцію породи сосна до перевезення.

В результаті злочинних дій щодо порубки шести дерев породи сосна, у кварталі 39, виділ 9 Кам`янського лісництва Білокоровицького надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» ОСОБА_7 спричинив істотну шкоду державним інтересам, навколишньому природному середовищу, в особі Олевської міської ради Коростенському району Житомирської області на загальну суму 78646 грн. 77 коп.

Після вчинення незаконної порубки дерев породи сосна, 29.01.2025 близько 09 години ОСОБА_7 , зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_8 , якого раніше попросив допомогти йому завантажити лісопродукцію у лісовому масиві, про те, що зазначена лісопродукція є незаконно зрізаною ОСОБА_7 не повідомляв ОСОБА_8 , у зв`язку з чим останній не був обізнаний у намірах ОСОБА_7 та погодився допомогти. Після чого ОСОБА_7 , того ж дня, з метою перевезення незаконно зрубаної деревини, взяв пару коней з підводою та поїхав разом з ОСОБА_8 , у квартал 39 виділ 9, Кам`янського лісництва Білокоровицького надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», де останні здійснили за допомогою власної фізичної сили завантаження незаконно зрубаної лісопродукції породи сосна на віз, однак були виявлені на місці події працівниками лісової охорони філії «Столичний лісовий офіс».

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.246 КК України, як вчинення незаконної порубки дерев та перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.

Одночасно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2025 року під час досудового розслідування між прокурором у даному кримінальному провадженні начальником Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 в присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до цієї угоди, підозрюваний ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Домовленості щодо співпраці підозрюваного ОСОБА_7 у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, під час досудового розслідування місця не мали.

Згідно умов угоди сторони узгодили між собою вид та розмір покарання підозрюваному ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. Також, зазначено, що підозрюваний ОСОБА_7 добровільно відшкодував заподіяну шкоду у розмірі 78646,77 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди. Також, повідомив, що він має тимчасові заробітки, при цьому його дохід становить від семи до чотирнадцяти тисяч гривень щомісячно.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Стверджує, що обвинувачений повністю добровільно відшкодував завданий збиток в сумі 78646,77 грн. Просить стягнути з обвинуваченого судові витрати на проведення експертиз. Стосовно речових доказів, прокурор вважає, що арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 06.02.2025 за № 287/315/25 слід скасувати та лісопродукцію породи сосна звернути в дохід держави, а гужову повозку повернути власнику ОСОБА_7 .

Представник Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ОСОБА_6 в судовому засіданні відносно затвердження угоди про визнання винуватості не заперечує, вважає, що угоду слід затвердити.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та кримінального закону, суд зазначає наступне.

Як зазначено в п.2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнає себе винуватим, віднесене до нетяжких злочинів.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду щодо можливості затвердження укладеної угоди, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 246 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконання взятих на себе за угодами зобов`язань. Також, в матеріалах справи наявна письмова згода представника потерпілого ОСОБА_6 , яка надана прокурору на укладення ним угоди з ОСОБА_7 про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно з ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно з ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 246КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд вважає, що погоджений сторонами вид та розмір покарання відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 50,65 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України, які згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Сторони погоджують, що ОСОБА_7 має понести покарання за ч. 1 ст.246 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Також, як вбачається з наданої суду угоди про визнання винуватості, сторонами погоджено, що підозрюваний ОСОБА_7 добровільно відшкодував до місцевого бюджету Олевської територіальної громади заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, завдану навколишньому природному середовищу в розмірі 78646 грн. 77 коп.

Цивільний позов не заявлений, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано з метою збереження речових доказів, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Долю речових доказів та процесуальних витрат суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст.ст. 100 , 124 КПК України.

Також, суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 50, 53, 65, 66, 67, ч. 1 ст.246 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 177, 373, 374, 468-476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2025 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 30.01.2025 між начальником Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта від 13.02.2025 за № СЕ-19/106-25/2534-ТР) в розмірі 3183 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта від 14.02.2025 за № СЕ-19/106-25/2531-ТР) в розмірі 3183 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта від 17.02.2025 за № СЕ-19/106-25/2535-ТР) в розмірі 3183 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта від 19.02.2025 за № СЕ-19/106-25/2532-ТР) в розмірі 3183 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта від 20.02.2025 за № СЕ-19/106-25/2538-ТР) в розмірі 3183 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта від 21.02.2025 за № СЕ-19/106-25/2542-ТР) в розмірі 3183 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової інженерно-екологічної експертизи (висновок експерта від 14.03.2025 за № СЕ-19/106-25/2496-ФХЕД) в розмірі 7959 гривень 00 копійок.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 06.02.2025 у справі № 287/315/25, провадження № 1-кс/287/61/25, накладений на майно, вилучене у ході огляду місця події від 29.01.2025.

Речові докази: лісопродукцію породи сосна у кількості 11 сортиментів загальним об`ємом 2,206 м. куб. конфіскувати в дохід держави.

Речовий доказ: гужову повозку повернути законному володільцю ОСОБА_7 .

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1