Провадження № 1-кп/127/440/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 05 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000791, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Флорешти Республіки Молдова, громадянина України, з повною вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області з Верховного Суду надійшов обвинувальний акт з додатками, відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. В судове засідання просив викликати обвинуваченого, захисника та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Одночасно з вказаним, прокурор подав письмове заперечення на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 26.10.2023 року, якою скасовано постанову слідчого про зупинення досудового розслідування від 05.10.2023 року. Вказане заперечення мотивував тим, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, винесеною всупереч принципу змагальності сторін, передбаченого ст. 22 КПК України, та такою, що постановлена з істотнім порушенням вимог КПК України, у зв`язку з чим висновки слідчого судді, викладені у ній, не можуть бути взяті до уваги, а тому просив вказану ухвалу скасувати.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважав, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки обвинувальний акт складений та направлений до суду після спливу строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, про що подав письмове клопотання. Крім того, вважав заперечення прокурора про необхідність скасування ухвали Печерського районного суду м.Києва від 26.10.2023 року незаконними та необґрунтованими.

Одночасно з вказаним, адвокат ОСОБА_5 подав заперечення та скарги в порядку ст. 303 КПК України, якими просив:

1.Ухвалу слідчої судді Печерського районного суду м.Києва від 19.10.2023 року, якою строк досудового розслідування продовжено до 8 місяців скасувати.

2.Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 10.04.2025 року, якою встановлено строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000791 від 05.05.2023 року скасувати.

3.Постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ підполковника поліції ОСОБА_6 від 16.10.2023 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000791 від 05.05.2023 року скасувати.

4.Постанову прокурора від 03.07.2023 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000791 від 05.05.2023 року скасувати.

5.Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 19.10.2023 року у справі №757/46593/23-к, про розгляд заяви захисника про відвід слідчої судді ОСОБА_7 Печерського районного суду м.Києва від участі у розгляді справи №757/46593/23-к скасувати.

Прокурор щодо вказаних заперечень та скарг висловив думку про їх необґрунтованість. Вказав на відсутність підстав для їх задоволення та прийняття рішення про скасування ухвалених процесуальних рішень.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Згідно ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема, має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу чи призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Прокурор просив призначити справу до судового розгляду, посилаючись на дотримання вимог КПК України, в той же час захист заявив клопотання щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказані варіанти судових рішень є взаємовиключними, оскільки закриття кримінального провадження є остаточним рішенням у справі і за такого випадку здійснення судового розгляду є неможливим.

За таких підстав суд вважає за необхідне надати першочергово оцінку доводам сторони захисту щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження.

Як вже зазначалось, згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

ОСОБА_4 у вчинені тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи не обвинувачується, що свідчить про те, що зазначена норма може бути застосована щодо кримінального провадження за його обвинуваченням.

Стаття 219 КПК України визначає, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом. З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців.

З досліджених в судовому засіданні процесуальних документів, судом встановлено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру 12.07.2023 року, тобто за загальним правилом, строк досудового розслідування спливав 12.09.2023 року.

Згідно ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України.

З постанови заступника Генерального прокурора судом встановлено, що строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до 12.10.2023 року.

Разом з тим, обвинувальний акт направлений до суду 01.05.2024 року.

Згідно ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею, крім випадків винесення такої постанови у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

З вказаного слідує, що для ухвалення судом рішення щодо дотримання, визначених ст. 219 КПК України строків, слід перевірити чи не існує у зазначеному провадженні проміжків часу, які утворюють строк, що не включається до строків досудового розслідування.

З оглянутої в судовому засіданні постанови від 05.10.2023 року старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України, вбачається, що 05.10.2023 року досудове розслідування було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваного ОСОБА_4

13.10.2023 року постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України, досудове розслідування відновлено на підставі ч. 1 ст. 282 КПК України, що в сукупності із вимогами ч. 5 ст. 219 КПК України вказувало, що строк з 06.10.2013 року по 13.10.2013 року не включається в трок досудового розслідування.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України від 05.10.2023 року про зупинення досудового розслідування скасовано, що потягло за собою наслідки, визначені ч. 5 ст. 219 КПК України, та включення строку з 06.10.2023 року по 13.10.2023 року у загальний строк досудового розслідування.

Таким чином, останнім днем строку, визначеного ст. 219 КПК України, є 12.10.2023 року, оскільки вказаний строк хоча і перевищував загальний двохмісячний строк, проте був у встановленому порядку продовжений до трьох місяців постановою заступника Генерального прокурора, що відповідає ч. 4 ст. 219 КПК України.

Сторона обвинувачення усвідомлює, що чинність ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року, зумовлює наступні після зазначеної процесуальної дати - 12.10.2023 року, процесуальні рішення такими, що вчинені поза строків досудового розслідування, в тому числі і рішення від 19.10.2023 року щодо продовження строку досудового розслідування до восьми місяців.

Оскільки згідно ч.4 ст. 117, ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає, а за наявних процесуальних рішень строк досудового розслідування існував до 12.10.2023 року і саме до вказаного строку обвинувальний акт мав бути переданий до суду, проте зазначене не відбулось, акт щодо ОСОБА_4 направлений прокурором до суду 01.05.2024 року і надійшов до суду 07.05.2024 року.

Прокурором з метою доведення, що процесуальні строки не сплили 12.10.2023 року подано в підготовчому судовому засіданні заперечення на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року, якою скасовано постанову про зупинення досудового розслідування від 05.10.2023 року. Згідно із вказаних заперечень, прокурор вважає зазначену ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою і просить суд її скасувати в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України, інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Верховний Суд у вказаному провадженні зазначив, що за наявності достатніх підстав (заперечень сторони у провадженні) вирішення питань щодо обґрунтованості і законності ухвали слідчого судді про скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування, яка не підлягає окремому апеляційному оскарженню, належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті, й саме цей суд повинен з урахуванням усіх процесуальних можливостей перевірити та визначити підставно ухвалено таке рішення слідчим суддею чи ні, з наведенням відповідних мотивів своїх висновків.

З вказаних підстав суд здійснює перевірку ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року, якою скасовано постанову про зупинення досудового розслідування від 05.10.2023 року на предмет обґрунтованості і законності.

Із заперечень прокурора на зазначену ухвалу судом вбачається, що прокурор вважає її незаконною та необгрунтованою з трьох підстав : 1) розгляд скарги здійснено без участі представників сторони обвинувачення, 2) розгляд скарги здійснено без витребовування матеріалів досудового розслідування, 3) розгляд скарги було здійснено на підставі копій документів, наданих стороною захисту, які не були надані стороні обвинувачення.

Інших доводів заперечення прокурора не містять.

Оцінюючи вказані доводи, суд дослідив копію всієї справи Печерського районного суду м. Києва № 757/47600/23-к номер провадження 1-кс-40201/23 ( т. 4 а.с. 41-67), яка долучена до матеріалів кримінального провадження стороною захисту і прокурор жодних заперечень щодо вказаних документів не заявляв, їх достовірність не оспорював.

З вказаної справи судом встановлено, що 26.10.2023 року прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 подано особисто слідчому судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 заяву. Згідно вказаної заяви прокурор повідомлений, що розгляд справи відбудеться 26.10.2023 року о 10.15 годин. Прокурор зазначеною заявою повідомляє, що він заперечує щодо задоволення скарги, оскільки постанова є законною та обгрунтованою і винесена через тривале переховування підозрюваного ОСОБА_4 від сторони обвинувачення. Законність цієї постанови перевірена слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку слідства. Цією ж заявою прокурор просить проводити розгляд без його участі та долучити ряд матеріалів, а саме копію вступної та резолютивної частини ухвали Печерського районного суду від 19.10.2023 року та постанову про визначення групи прокурорів від 08.05.2023 року. ( т. 4 а.с. 60-61).

На переконання суду зміст зазначеної заяви повністю спростовує доводи заперечень прокурора на ухвалу Печерського районного суду від 26.10.2023 року щодо розгляду скарги за відсутності сторони обвинувачення, розгляду без витребовування матеріалів досудового розслідування та на підставі доказів сторони захисту, що не були надані стороні обвинувачення. Так, цією заявою прокурор підтвердив, що він ознайомився із самою скаргою та її додатками, що містились вже в матеріалах справи (т. 4 а.с. 42-56), знав про дату та час розгляду справи, подав суду ті документи, які вважав за необхідне подати та з власної ініціативи не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, що регулює порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вказане в сукупності з даними про те, що прокурор був належним чином повідомлений судом, що підтверджено змістом його заяви, та даними, що суд повідомив завчасно і прокурора, і слідчого ( повістки та докази їх отримання т. 4 а.с. 57-58), свідчать, що суд свій обов`язок щодо повідомлення сторін виконав, а сторони, які в даному випадку мають право, а не обов`язок бути присутніми при розгляді скарги, своїм правом не скористалась.

Участь вказаних осіб не є обов`язковою. Можливість участі і подання документів та доказів суд стороні обвинувачення забезпечив, що свідчить про відсутність підстав стверджувати про недотримання прав учасників та незаконність ухвали з цієї підстави, і спростовує доводи заперечень прокурора.

Одночасно із вказаним суд зазначає, що згідно із журналом судового засідання від 26.10.2023 року (т. 4 а.с. 62 зворот), суд здійснив розгляд за поданими сторонами документами, інші документи ніж ті, що долучені зі скаргою стороною захисту, і з якими ознайомився прокурор, до справи не долучались. Так само і прокурор долучив для врахування судом лише ті документи, які він вважав за необхідне, щоб суд дослідив, разом із своєю заявою.

За таких даних заперечення прокурора спростовані доказами у повному обсязі дослідженими документами, оскільки з копії справи Печерського районного суду від 26.10.2023 року вбачається, що порушення прав сторони обвинувачення не допущено, ухвалене судове рішення ґрунтується на поданих сторонами документах.

Таким чином підстав для задоволення заперечення суд не вбачає, доводи сторони обвинувачення є спростованими.

Разом з тим, суд вважає за необхідне надати оцінку ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року в обсязі більшому ніж зазначено прокурором в запереченнях, оскільки Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що оцінка цього рішення є компетенцією суду першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 309 КК України, а заперечення прокурора містять тези про хронологію подій досудового розслідування.

Так, з поданих прокурором документів вбачається, що 04.10.2023 року слідчим у справі надано доручення УСР у Вінницькій області щодо проведення заходів направлених на встановлення місця знаходження ОСОБА_4 . Згідно вказаного доручення ОСОБА_4 з 02 по 04.10.23 року на телефонні дзвінки не реагує, перебуває поза зоною досяжності. ( т.1 а.с. 145).

Відповідь на вказане доручення надійшла слідчому 12.10.2023 року, що вбачається із супровідного листа , яким УСР направило слідчому матеріали виконаного доручення. ( т. 1 а.с. 146).

Згідно додатку до зазначеного супровідного листа єдиним «матеріалом виконаного доручення» є рапорт на 1 аркуші датований 05.10.2023 року, надійшов цей рапорт до слідчого 12.10.2023 року.

З оскаржуваної ухвали суду від 26.10.2023 року вбачається, що суд належним чином надав оцінку вказаному рапорту та з врахуванням позицій Верховного Суду, який вказує, що рапорт поліцейського не може слугувати доказом ухилення, обґрунтовано визнав рапорт оперативного працівника недостатнім для висновку про невстановлення місця знаходження підозрюваного.

Під час підготовчого судового засідання і розгляду заперечень прокурора, стороною обвинувачення не надано суду жодного іншого документу, яким керувався слідчий під час прийняття рішення від 05.10.2023 року про розшук обвинуваченого та зупинення досудового розслідування.

Вказані документи відсутні в матеріалах провадження, що переконує суд у тому, що Печерський районний суд м. Києва здійснив повну перевірку законності та обгрунтованості рішення слідчого, врахував всю сукупністю доказів та ухвалив законне рішення в порядку судового контролю.

Документів, які істотно впливають на визнання судового рішення таким, що ухвалено без дослідження всіх доказів, в справі не існує, що перевірено в ході вказаного судового розгляду.

Посилання прокурора про те, що матеріали кримінального провадження Печерським районним судом м. Києва не витребовувались, значення не має, оскільки судом досліджено всі документи, що стали підставою для ухвалення рішення слідчим, яке перевірялось в порядку судового контролю та саме прокурор подав суду ті документи, які вважав за необхідне подати, що підтверджено його заявою.

Разом з вказаними висновками, перевіряючи обґрунтованість рішення на зазначеній стадії кримінального провадження суд зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять жодного документа, що підтверджує здійснення повідомлення ОСОБА_4 в період з 02.10 до 05.10. 2023 року.

Згідно ч. 1, 9 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом. ( 9 ст. 135 КПК України).

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. (ст.136 КПК України).

Зазначені у дорученні та постановах слідчого факти, що телефон підозрюваного ОСОБА_10 «перебував поза зоною», підтверджують не ухилення особи від явки та переховування, а те, що особа не була належним чином повідомлена про дату та час проведення процесуальної дії.

Оцінка слідчим власних дій щодо неповідомлення особи як переховування особи є свавільним використанням наданих повноважень.

Можливість здійснення повідомлення телефоном, визначена ч. 1 ст. 135 КПК України, не є автоматичним доказом того, що таке повідомлення здійснено, а є лише способом за якого слідчий може здійснити виклик, а особа має можливість довідатись про необхідність прибуття. Якщо вказаний дзвінок не призвів до повідомлення особи, така особа є неповідомленою та в неї не виникає обов`язку явки. При цьому жодних інших способів виклику, передбачених ст. 135 КПК України, слідчим не застосовано, доказів повідомлення особи не існує.

Суд зазначає, що переховування особи можливо лише у тому разі, коли особа знає про свій обов`язок прибути, проте вказаного не робить з неповажних причин. В даному випадку у справі відсутні докази здійснення виклику взагалі. При відсутності виклику, обов`язок явки не виникає. І таким чином переховування не відбувається.

І взагалі переховування це активні дії, що полягають у неявці належним чином повідомленої особи та вчинення дій, які унеможливлюють встановити місце перебування особи.

Згідно ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Вказана норма однозначно закріплює необхідність належного повідомлення, що в даному випадку не відбулось, та обов`язок слідчого вжити заходів щодо встановлення місцязнаходження підозрюваного, що здійснено також не було, що підтверджено наступним.

Як вже зазначалось, 04.10.2023 року слідчим у справі надано доручення УСР у Вінницькій області щодо проведення заходів направлених на встановлення місця знаходження ОСОБА_4 . Згідно вказаного доручення ОСОБА_4 з 02 по 04.10.23 року на телефонні дзвінки не реагує, перебуває поза зоною досяжності. ( т.1 а.с. 145).

Відповідь на вказане доручення надійшла слідчому 12.10.2023 року, що вбачається із супровідного листа, яким УСР направило слідчому матеріали виконаного доручення. ( т. 1 а.с. 146).

Проте, ще до надходження вказаної відповіді, тобто без будь-яких підстав, слідчий 05.10.2023 року оголосив ОСОБА_4 в розшук та в цей же день 05.10.2023 року на підставі розшуку підозрюваного зупинив досудове розслідування.

Стаття 280 КПК України за конструкцією умовно включає три матеріальні підстави (факти) для зупинення та процесуальні положення, які регламентують порядок дій.

Так, стаття 280 КПК України, що регулює підстави та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, визначає, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Таким чином предикатною умовою для зупинення досудового розслідування є підставне та обгрунтоване оголошення розшуку обвинуваченого, що здійснюється у відповідності до вимог ст. 281 КПК України з підтвердженням доказами кожної з визначених законом передумов (неявка, невстановлення місця знаходження, вжиття заходів щодо встановлення такого місця). У вказаному провадженні оголошення у розшук підозрюваного на законних підставах і на підтверджених доказами фактах не відбулось, жодна з обов`язкових і визначених законом передумов не існувала.

Відсутність вказаного виключає поняття законності вчиненої дії із зупинення досудового розслідування.

Другим фактом, що має існувати до прийняття рішення про зупинення є факт, який визначений ч. 2 ст. 280 КПК України, а саме до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, та третім фактом визначено обов`язок слідчого виконати також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного.

Аналіз зазначеної норми свідчить, що не кожний розшук підозрюваного є підставою для зупинення досудового розслідування, а лише сукупність із трьох окремо існуючих фактів: розшук; вичерпання можливості продовжити здійснювати досудове розслідування шляхом здійснення інших дій; вчинення всіх дій для розшуку підозрюваного.

Щодо двох інших підстав суд зазначає, що з вказівок прокурора від 09.10.2023 року, які надійшли до слідчого 11.10.2023 року чітко вбачається, що прокурор надає через 4 дні після зупинення слідства перелік з шести процесуальних та розшукових дій, які слід вчинити в зв`язку із оголошенням ОСОБА_4 в розшук, і які направлені на повідомлення ОСОБА_4 про необхідність явки та встановлення його місцязнаходження. ( т. 1 а.с. 160-162).

Зазначене свідчить, що прокурор сам констатує про наявність переліку дій, що не були вчинені на момент зупинення, визначених як підставу зупинення ч. 2 ст. 280 КПК України.

З доручення від 05.10.2023 року вбачається, що лише у вказаний день слідчий доручив оперативному підрозділу завести оперативно-розшукову справу та провести оперативно-розшукові заходи направлені на встановлення місця знаходження та забезпечення явки ОСОБА_4 ( т. 1 а.с. 169-172), що свідчить про те, що на момент зупинення слідства в цей же день 05.10.2023 року ще жодні заходи не здійснювались і підстава, визначена ч. 2 ст. 280 КПК України не існувала.

З клопотання про продовження строку досудового розслідування від 13.10.2023 року судом встановлено, що слідчий сам наводить пеерелік з слідчих і розшукових дій, які йому ще слід вчинити у вказаному провадженні, серед яких допит свідків членів сім`ї ОСОБА_4 , допит всіх співробітників ГУ ДПС у Вінницькій області, які мали відношення до перевірок, здійснення аналізу розсекречених матеріалів НСРД, тимчасові доступи до документів ДПС, операторів мобільного зв`язку, проведення експертизи звукозапису. Всі вказані дії є діями, які мав зробити слідчий до зупинення досудового розслідування, розшук обвинуваченого жодним чином їх здійсненню не перекошкоджав.

Вказаним слідчий сам констатує, що виніс постанову про зупинення досудового розслідування всупереч вимог ч. 2 ст. 280 КК України, оскільки не виконав обов`язку щодо виконання перед зупиненням всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких було необхідне та можливе до винесення постанови. ( т. 1 а.с. 209-216)

Сукупність вказаного свідчить, що слідчий суддя, який здійснював розгляд скарги, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи, надави оцінку всім документам та ухваленим процесуальним рішенням, визнав постанову слідчого про зупинення досудового розслідування незаконною та необґрунтованою, оскільки жодних правових підстав, визначених ст. 280, 281 КПК України для прийняття такого рішення не існувало.

За загальним правилом, визначеним ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року відповідає всім критеріям, визначеним ст. 370 КПК України, є законним, обгрунтованим і вмотивованим, що зумовлює рішення суду про відмову в запереченнях прокурора на вказану ухвалу слідчого судді.

Повертаючись до питання строків досудового розслідування, суд зазначає, що процесуальні документи у справі свідчать, що строк досудового розслідування сплив 12.10.2023 року, мотиви чого викладені вище. Обвинувальний акт мав бути направлений до суду в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.10.2023 року, проте був направлений 01.05.2024 року, тобто поза строком, визначеним п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

При цьому суд зазначає, що ч. 4 ст. 219 КПК України у даному випадку не застосовується, оскільки вказана норма регламентує граничні строки, а не загальні.

Підстав для призначення справи до розгляду суд не вбачає, оскільки у справі встановлені підстави для закриття, визначені законом.

Суд зазначає, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. ( ч. 1 ст. 113 КПК України).

Вказане свідчить, що всі здійснені процесуальні рішення та вчинені процесуальні дії у кримінальному проваджені після 12.10.2023 року є вчиненими поза строками досудового розслідування, встановленими законом, в тому числі і рішення від 19.10.2023 року щодо продовження строку досудового розслідування до восьми місяців.

Вказані процесуальні дії та рішення є нікчемними, вчинені за відсутності права на їх вчинення.

За таких підстав, суд вважає, що нікчемне рішення не може бути перевірено на предмет законності та обгрунтованості. Нікчемне рішення є недійсним в силу прямої вказівки закону та не породжує юридичних наслідків, оцінка нікчемного рішення на предмет законності не здійснюється, оскільки поняття «законності та обгрунтованості» для такого рішення не існує.

За таких підстав суд відмовляє стороні захисту у запереченнях на ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м.Києва від 19.10.2023 року, 10.04.2025 року та у скарзі на постанову старшого слідчого від 16.10.2023 року.

Розглядаючи скаргу захисту на постанову прокурора від 03.07.2023 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000791 від 05.05.2023 року, суд зазначає, що вказана постанова винесена повноважною особою, з використанням наданих законом повноважень та враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 серпня 2025 року (справа N941/1790/20).

Згідно із ними, інститут підслідності покликаний оптимізувати діяльність органів, що здійснюють досудове розслідування, з метою його найбільш ефективної та результативної організації для досягнення завдань кримінального провадження, передбачених у статті 2 КПК. Водночас забезпечення ефективного розслідування і, як складова цієї діяльності, визначення органу розслідування є по суті управлінською діяльністю прокурора, у якого можуть бути різні підстави для передачі справи тому чи іншому органу. Це можуть бути відомості про особисту зацікавленість посадових осіб «правильного» органу розслідування в результатах справи, і їхня функціональна залежність від сторін у справі, відсутність достатнього досвіду, ресурсів та інформації в того органу, який має проводити розслідування за визначеною законом підслідністю тощо.

Вказане свідчить, що підстав для скасування постанови прокурора від 03.07.2023 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування не встановлено, о зумовлює відмову у скарзі.

Крім вказаного суд зазначає, що під час складення повного тексту вказаної ухвали, судом виявлено описку у вступні та резолютивній частині ухвали, проголошеної 18.08.2025 року. Так, у вступній частині вступної та резолютивної частини ухвали вказаний неправильний номер будинку (13) в якому проживає ОСОБА_4 , тоді як адресою його місця проживання є будинок під номером 16, що є підставою для вірного визначення номеру будинку у вказані ухвалі суду, яка є повним процесуальним документом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 23, 219, 280, 281, 284, 303, 306, 314, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В запереченні прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 26.10.2023 року відмовити.

В запереченнях сторони захисту на ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м.Києва від 19.10.2023 року відмовити.

В запереченні сторони захисту на ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м.Києва від 10.04.2025 року відмовити.

В скарзі сторони захисту на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ підполковника поліції ОСОБА_6 від 16.10.2023 року відмовити.

В скарзі сторони захисту на постанову прокурора від 03.07.2023 року відмовити.

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000791 від 05.05.2023 закрити, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування визначеного п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру до направлення обвинувального акту до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: