Провадження 1-кп/193/67/25
В И Р О К

іменем України

09 липня 2025 року сел.Софіївка Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Софіївка обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 06.12.2024 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Россони Россонського району Вітебської області, Республіка Білорусь, білоруса, громадянина України, одруженого, що має на утримані двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та такого, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.03.2020 вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком 2 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-16.11.2020 вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком 2 роки. На підставі ч.І ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.03.2020 остаточно до відбуття 2 роки 8 місяців обмеження волі;

-29.06.2021 вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців. Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень дане покарання поглинути більш суворим покаранням за вироком від 16.11.2020;

-26.06.2020 направлено до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України по кримінальному провадженні № 0000854 від 02.06.2020. Провадження у справі зупинено у зв`язку з розшуком обвинуваченого;

- 01.05.2023 вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за ч. 1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-22.01.2025 року Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України закрито кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_11 , від обвинувачення;

-15.04.2025 року вироком Дзержинського районного суду Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Мар`ївка Софіївського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, не маючого на утримані неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді водія протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону, раніше судимого:

-23.02.2021 вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-19.10.2021 Криворізькою північною окружною прокуратурою до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу направлено обвинувальний акт за ч.2 ст. 185 КК України. 21.12.2022 на підставі Ухвали суду провадження зупинено у зв`язку з призванням останнього для проходження військової служби за призовом під час мобілізації;

-14.06.2024 Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу направлено обвинувальний акт за ч.2 ст. 190 КК України;

-12.02.2025 вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднано невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2021 до 1 року 1 місяця обмеження волі;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, Президентом України неодноразово підписано закони про продовження строку дії воєнного стану, останній раз Законом України № 740/2024 від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05.30 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-IX від 10.03.2022. На виконання цього Указу Президента України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2022 № 103, з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_8 призначено на посаду сержанта резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100915А із зарахуванням до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Таким чином, згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року ОСОБА_8 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий, умисний, корисливий злочин проти власності.

Так, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючому на посаді водія протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону, у військовому званні «молодший сержант», 06 грудня 2024 року о 13:20 год., разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшли до території домоволодіння знайомого ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_5 . Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зайшли до приміщення літньої кухні, де знаходились ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які повідомили, що господаря домоволодіння ОСОБА_6 зараз вдома немає, так як він поїхав у справах до м. Кривий Ріг. При цьому, ОСОБА_7 з власного мобільного телефону зателефонував ОСОБА_6 щоб дізнатись коли той повернеться, після чого поклав його поряд на дерев`яному столі. Після цього, між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт на фоні того, що останній являється переселенцем з Донецької області та не проходе службу у лавах ЗСУ, який переріс в бійку, після завершення якої, ОСОБА_10 , переслідуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, відкрито викрав мобільний телефон «Honor Х7А», що лежав поряд на столі та належав потерпілому ОСОБА_7 , після чого, незважаючи на вимогу останнього повернути його майно, приміщення літньої кухні ОСОБА_6 з викраденим телефоном покинув. В цей час, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу з ОСОБА_10 , діючи умисно та протиправно, повторно, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відкрито заволодів автомобільним акумулятором марки Forse 60Ah жовтого кольору, який лежав на підлозі літньої кухні поблизу деревної печі та належав потерпілому ОСОБА_6 після чого, вказане приміщення з викраденим майном також полишив. В подальшому, довівши свої злочинні дії до завершення та маючи можливість вільно розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 місце вчинення злочину покинули, спричинивши своїми діями матеріального збитку потерпілим. В результаті злочинних дій потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 4234 від 16.12.2024, спричинено матеріального збитку на загальну суму 732,30 грн

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вчинене в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_10 06 грудня 2024 року о 10:50 год., разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийшли до території домоволодіння знайомого ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_5 . Далі, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зайшли до приміщення літньої кухні, де знаходились ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які повідомили, що господаря домоволодіння ОСОБА_6 зараз вдома немає, так як він поїхав у справах до м. Кривого Рогу. При цьому, ОСОБА_7 з власного мобільного телефону зателефонував ОСОБА_6 щоб дізнатись коли той повернеться, після чого поклав його поряд на дерев`яному столі. Після цього, між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт на фоні того, що останній являється переселенцем з Донецької області та не проходе службу у лавах ЗСУ, який переріс в бійку, після завершення якої, ОСОБА_10 переслідуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, відкрито викрав мобільний телефон «Нопог Х7А», що лежав поряд на столі та належав потерпілому ОСОБА_7 , після чого незважаючи на вимогу останнього повернути його майно, приміщення літньої кухні ОСОБА_6 з викраденим телефоном покинув. В цей час, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу з ОСОБА_10 , діючи умисно та протиправно, повторно, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відкрито заволодів автомобільним акумулятором марки Forse 60Аh жовтого кольору, який лежав на підлозі літньої кухні поблизу деревної печі та належав потерпілому ОСОБА_6 після чого вказане приміщення з викраденим майном також полишив. В подальшому, довівши свої злочинні дії до завершення та, маючи можливість вільно розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 місце вчинення злочину покинули, спричинивши своїми діями матеріального збитку потерпілим. В результаті злочинних дій потерпілому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку експерта № 4237 від 16.12.2024, спричинено матеріального збитку на загальну суму 3817,88 грн.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вчиненого в умовах воєнного стану.

ОСОБА_10 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вчиненого в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину не визнав, визнав обставини скоєного, що зазначено в обвинувальному акті, але не визнає кваліфікації даного кримінального правопорушення. Пояснив, що він, разом із ОСОБА_8 05.12.2024 року у денний час приїхали до знайомого ОСОБА_8 - ОСОБА_6 на автомобілі ОСОБА_8 зайшли у двір, де проживає ОСОБА_6 . З якою ціллю приїхали, йому ОСОБА_8 не повідомив. В літній кухні знаходились не знайомі чоловіки ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , вживали алкогольні напої. ОСОБА_11 повідомив, що він з Донецької області ВПО, проживає з родиною у сусідньому будинку. Далі обвинувачений пояснив, що він спитав ОСОБА_11 :-«Чому не воює?». Після питання виник конфлікт між ним та ОСОБА_11 , під час якого він наніс кілька ударів ОСОБА_11 після чого, він забрав мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 та який знаходився на столі . Акумулятор у ОСОБА_6 він не брав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав повністю. Пояснив, що 06 грудня 2024 року приблизно об 11-30 год. Він на своєму автомобілі Москвич із ОСОБА_10 приїхали в с. Сергіївка Криворізького району Дніпропетровської області із с. Макорти Криворізького району Дніпропетровської області до його знайомого ОСОБА_6 з яким разом працювали на полях влітку 2023, 2024 рр. Пояснив, що раніше у липні 2024 року він придбав у матері ОСОБА_6 автомобіль Москвич за 10000 грн. оскільки акумулятор в автомобілі не працював, вони дали інший , який поставили в автомобіль та , оскільки, їм було потрібно світло для курчат, він залишив акумулятор матері ОСОБА_6 . Домовились , що він забере його пізніше. У зв`язку з цим він і приїхав щоб забрати свій акумулятор жовтого кольору. За домашньою адресою ні матері ОСОБА_6 , ні ОСОБА_6 не було. В літній кухні вживали алкогольні напої два чоловіки, раніше йому не відомі. До одного він звернувся та спитав, де ОСОБА_6 .? На що чоловік зателефонував, та повідомив, що ОСОБА_6 у місті Кривий Ріг та буде пізніше. У іншого чоловіка з ОСОБА_10 виник словесний конфлікт. Він побачив свій акумулятор та вирішив його забрати. Нічого не пояснюючи, він взяв акумулятор та відніс його в свій автомобіль, поклавши на заднє сидіння. Більше до літньої кухні він не повернувся. Бійку між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 бачив. ОСОБА_10 наніс удари ОСОБА_11 , який сидів на кроваті. Удари наносив руками та ногами. Він особисто нікому удари не наносив. Мобільного телефону у ОСОБА_10 не було, але під час обшуку працівники поліції його знайшли. Коли ОСОБА_10 заволодів мобільним телефоном Кравця йому не відомо. Телефон ОСОБА_7 лежав на столі в літній кухні. Він чекав ОСОБА_10 на вулиці біля автомобіля і, коли він вийшов, вони поїхали на авторинок м. Кривий Ріг. ОСОБА_10 продав акумулятор за 200 грн., йому грошей не віддав. Надалі вони разом поїхали до знайомого ОСОБА_10 , де їх затримали працівники поліції.

Не визнання ОСОБА_13 кваліфікації скоєного кримінального правопорушення суд визнає як невизнання вини.

Не зважаючи на невизнання своїх провини ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , вина обвинувачених підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що проживає за адресою АДРЕСА_5 з матірю, яка на даний час з 18.09.2024 року поїхала за кордон та повернеться 15.04.2025 року. З ОСОБА_10 не знайомий. З ОСОБА_8 товаришував протягом двох років, працювали разом на полях. 06.12.2024 року на його мобільний телефон надійшов дзвінок з мобільного телефону ОСОБА_7 , розмовляв ОСОБА_10 , погрожував та питав, коли він буде вдома. Він йому повідомив, що буде через 30 хвилин. Коли приїхав, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вже не було. В літній кухні знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_7 . У ОСОБА_11 була розбита голова, текла кров по обличчю і він витирався рушником. У ОСОБА_7 відібрали мобільний телефон, з цього він був сумний. Далі пояснив, що на полу лежала тріснута навпіл табуретка, в крові, відсутня його акумуляторна батарея, яку він використовував протягом двох років для освітлення літньої кухні, коли не було електропостачання. Батарея була стаціонарна, використовувалася протягом двох років. Для автомобіля не була пригодна. Також пояснив, що зі слів ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , йому відомо, що акумуляторну батарею помаранчевого кольору, назву не пам`ятає, яка знаходилась в літній кухні, забрав ОСОБА_8 , мобільний телефон у ОСОБА_7 забрав ОСОБА_10 . Також пояснив, що вони йому повідомили, що ОСОБА_10 висказав ОСОБА_14 , що він є переселенцем та не воює і наніс йому удар табуретом по голові. ОСОБА_10 ходив до дому по сусідству - до ОСОБА_14 , відніс пляшку солодкого напитку та конфети дітям. Також пояснив, що ОСОБА_8 акумулятор був потрібен, щоб завести автомобіль і він його повернув на наступний день. Потім уточнив, що ОСОБА_8 не повертав йому акумулятор, а повернули цю батарею йому працівники поліції. Де працівники поліції знайшли цю батарею йому невідомо. У його батька був автомобіль Москвич 412, який його мати продала 08.08.2024 року ОСОБА_8 за 10000 грн., які брат ОСОБА_8 віддав у розмірі 7000 грн, залишок 3000 грн. віддала мати ОСОБА_8 його матері - ОСОБА_15 . В день продажу автомобіля, після роботи, він повернувся та був присутній при продажу автомобіля, а саме : у його присутності ОСОБА_8 вигнав автомобіль з гаражу і, оскільки акумулятор в автомобілі був старий, застоявся, який вони з батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , купили новий і поставили в автомобіль, міняли акумулятор разом з ОСОБА_8 .. Проданий був один автомобіль і один акумулятор, який був в автомобілі. Під час купівлі, взяли цей акумулятор з літньої кухні, заіскрили, і повернули додому. Боргів перед ОСОБА_8 у нього не було. Акумулятор він не повинен йому був віддати. Про домовленість матері та ОСОБА_8 щодо продажу цього акумулятора йому невідомо. Цей акумулятор не з проданого автомобіля, він для світла, саме так казала мама. Пояснив, що такого бути не могло, оскільки цей акумулятор завжди використовується під час відсутності світла. Акумулятор був у користуванні його та його матері, тобто був сумісним майном. Надалі пояснив, що мати вертається 15.04.2025 року з Фінляндії, поїхала 18.09.2024 року. Після 06.12.2024 року він з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 не спілкувався, окрім як під час проведення слідчих дій. Пояснив, що до ОСОБА_8 претензій не має, прохав призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що приблизно 06.12.2024 року вранці він разом із ОСОБА_14 перебували у приміщенні літньої кухні домоволодіння ОСОБА_6 дивились телевізор. Зайшли ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (знав його батька). ОСОБА_10 спитав ОСОБА_14 , чому він не проходить службу. ОСОБА_14 пояснив, що в нього троє дітей і він є переселенцем. ОСОБА_10 та ОСОБА_14 пішли до ОСОБА_14 , додому. Дітей вдома не було і жінки теж. ОСОБА_10 та ОСОБА_14 повернулися до літньої кухні і ОСОБА_10 вимагав назвати телефон дружини. ОСОБА_14 не дав, казав, що забув. ОСОБА_10 наніс приблизно чотири удари по голові ОСОБА_14 табуретом, після чого той розпався навпіл. Також він наніс ОСОБА_14 удар ногою. У ОСОБА_14 йшла кров, він сидів на дивані. Далі потерпілий пояснив, що він зателефонував ОСОБА_6 зі свого телефона, той відповів і слухавку взяв ОСОБА_10 і сам розмовляв із ОСОБА_6 після розмови ОСОБА_10 повернув телефон і він поклав його на газову плиту. Телефон ОСОБА_10 знаходився біля баклажок. Після цього, мовчки ОСОБА_10 взяв його мобільний телефон Хонор, чорного кольору, а ОСОБА_8 забрав акумулятор. Він казав, що телефон його, але ОСОБА_10 все одно його забрав. Його ОСОБА_10 відштовхнув та сказав , щоб відійшов, бо і йому попаде. Він від ОСОБА_10 не вимагав повернути телефон. ОСОБА_8 ОСОБА_10 казав «забирай», що мав на увазі йому не відомо. Як йому стало відомо пізніше, з пояснень ОСОБА_8 в першому судовому засіданні, цей акумулятор був додатком до автомобіля Москвич, який придбав ОСОБА_8 у матері ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_8 забирав акумулятор він нічого не пояснював. Пізніше повернувся ОСОБА_6 і побачив, що акумулятор забрали. ОСОБА_14 зателефонував на лінію «102». Приблизно через 40 хвилин приїхав наряд поліції. Телефон йому віддали працівники поліції з поясненням, що вилучили його на ринку на Доманського м. Кривий Ріг. Під час огляду відеозапису слідчого експерименту також пояснив, що після того як забрали акумулятор та телефон ОСОБА_8 сказав: «Тут більше нічого немає.»

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він є ФОП та має торгівельний майданчик за адресою АДРЕСА_6 . У нього в продажу маються нові акумулятори при покупці яких, він має право на обмін прийняти у покупця бувший у використанні акумулятор, у зв`язку із чим ціна нового акумулятора зменшується на 240 грн. У грудні місяці 2024 року, у той день, його не було на роботі, бо в нього дружина є інвалідом і її треба доглядати. Він зателефонував ОСОБА_17 і попрохав підмінити. Після чого йому зателефонував ОСОБА_17 вдень і спитав, чи може він віддати без покупки нового акумулятора прийняти на обмін старий акумулятор від військового, на що він погодився. На наступний день він віддав ОСОБА_18 240 грн. акумулятор був жовтий, інших акумуляторів жовтого кольору у нього не було. Далі пояснив, що через кілька днів приїхали працівники поліції та повідомили, що акумулятор крадений і він його віддав працівникам поліції. Склали відповідні докумети про видачу та надав пояснення, документи підписав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що він є ФОП, працює на АДРЕСА_6 , торгує велозапчастинами, мотокосами, у той день прийшов військовий та просив прийняти акумулятор Форс жовтого кольору, оскільки він підміняв ОСОБА_16 , він зателефонував до нього і попитав, чи можливо прийняти акумулятор без придбання нового, на що той надав дозвіл. Він акумулятор прийняв, поставив у ОСОБА_16 , жовтий був один. На наступний день ОСОБА_16 віддав йому гроші. Через кілька днів приїхали працівники поліції та опитали їх, записали покази. У військовій формі був один з осіб, що здали акумулятор. Цей акумулятор працівники поліції забрали із собою.

На питання суду, ОСОБА_10 пояснив, що він здавав акумулятор та отримав гроші.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона є ФОП, працює на Шевченківському ринку вул. Польова, 33, торгує автозапчастинами. У кінці грудня 2024 року , ОСОБА_8 , який був у військовій формі та ОСОБА_10 у цивільному одягу, з якими до цього вона знайома не була, приходили у цей день неодноразово до неї на торгову точку та питали автозапчастини. Її здивувало, що вони питали запчастини на різні автомобілі то на ВАЗ 2105,ВАЗ 2107, то ВАЗ 2108, ВАЗ 2109, бо це різні марки, які потребують різних деталей.. В останнє вони попитали «вії» для фар на ВАЗ 2107, вартістю 200 грн., які вона виклала для огляду на прилавок. Інші покупці її відволікли, після цього ОСОБА_10 з ОСОБА_8 вона вже не бачила, запчастина теж зникла. Із заявою про здійснення крадіжки вона не зверталася. ОСОБА_16 у той день на торговій точці не було. Через деякий час її опитували працівники поліції, вона надала покази. Що пояснювали інші, не чула, їх опитували по - черзі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона є ФОП, працює на АДРЕСА_6 , торгує господарчими товарами. Приблизно наприкінці грудня 2024 року, початку січня 2025 року вона працювала, її гукнув ОСОБА_22 та попрохав дати пояснення з приводу акумулятора. З приводу акумулятора був конфлікт-не конфлікт, просто гучна розмова. Вона бачила двох хлопців, які пішли від Концесвіта до автомобіля. Більше нічого не пам`ятає. З цього приводу ні з ким не спілкувалася.

Також, вина підтверджується письмовими доказами, отриманими під час судового розгляду:

-протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 06.12.2024 року, відповідно до якого 06.12.2024 близько 10.00 ОСОБА_8 разом з невідомою особою із застосуванням фізичної сили заволоділи майном, а саме мобільним телефоном його знайомого та автомобільним акумулятором, який належить йому. (т. 1 а.к.п. 11);

-протоколом огляду місця події від 06.12.2024 року, під час якого було оглянуто територію домоволодіння по АДРЕСА_5 з фото таблицею з детальним виглядом дерев`яного табурету, який визнано речовим доказом (т. 1 а.к.п. 13-20);

-постановою про визнання речовим доказом акумулятора "FORSE 60Аh" (т.1 а.к.п. 82);

-протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 06.12.2024 року, відповідно до якого 06.12.2024 близько 11.00 дві невідомі йому особи за адресою АДРЕСА_5 відкрито заволоділи його майном мобільним телефоном Honor X7a (т. 1 а.к.п. 24 );

-протоколом огляду предмета від 06.12.2024 року, яким було оглянуто мобільний телефон Honor X7a з фото таблицею, який визнано речовим доказом та було вилучено під час обшуку особи, затриманої в порядку ст.. 208 КПК України - з сумки ОСОБА_10 (т.1 а.к.п. 39-45);

-висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №4237 від 16.12.2024, відповідно до якого станом на 06.12.2024 року ринкова дійсна вартість телефону Honor X7a становить 3817,88 грн. (т. 1 а.к.п. 47-54);

-протоколом огляду предмета від 12.12.2024 року, яким вилучено акумуляторну батарею FORSE 60 жовтого кольору, яку прийняв та видав ОСОБА_19 з фото таблицею (т.1 а.к.п. 74-77);

-враховуючи пояснення, надані безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_19 , суд вважає допустимим доказом протокол впізнання особи за фотознімками, згідно якого 12.12.2024 року ОСОБА_19 впізнав особу , яка здала акумулятор під № 1 ОСОБА_10 (т. 1 а.к.п. 79-81);

-висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4234 від 16.12.2024, відповідно до якого станом на 06.12.2024 року ринкова дійсна вартість автомобільного акумулятора Forse 60Ah становить 732,30 грн. (т. 1 а.к.п. 84-89);

-протоколом впізнання особи від 17.12.2024 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу №3 ( ОСОБА_10 ), переглянуто відео проведення впізнання (т. 1 а.к.п. 136-139);

-протоколом впізнання особи від 17.12.2024 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу №3 ( ОСОБА_8 ), переглянуто відео проведення впізнання (т. 1 а.к.п. 140-143);

-протоколом впізнання особи від 17.12.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав особу №3 ( ОСОБА_8 ), переглянуто відео проведення впізнання (т. 1 а.к.п. 144-147);

-протоколом впізнання особи від 17.12.2024 року, згідно якого потерпілий свідок ОСОБА_11 впізнав особу №3 ( ОСОБА_10 ), переглянуто відео проведення впізнання (т. 1 а.к.п. 148-151);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.12.2024, за яким свідок ОСОБА_11 розповів та показав обставини подій 06.12.2024 року, нанесення йому ударів ОСОБА_10 та здійснення грабіжу ОСОБА_10 телефону ОСОБА_7 та акумулятора ОСОБА_6 з відео фіксацією (т.1 а.к.п.152-156);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.12.2024, за яким потерпілий ОСОБА_7 розповів та показав обставини подій 06.12.2024 року з відео фіксацією, на якому вказав, яким чином здійснено грабіж його телефону та акумулятора. (т.1 а.к.п.157-161 файл №2);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.12.2024, за яким підозрюваний ОСОБА_8 розповів та показав обставини подій 06.12.2024 року з відео фіксацією, на якому відсутні пояснення про належність йому акумулятора Forse 60Ah та бажання повернути дану річ у власність (т.1 а.к.п.162-166 , відео фіксація т. 1 а.к.п.156 файл №1 );

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.12.2024, за яким підозрюваний ОСОБА_10 розповів та показав обставини подій 06.12.2024 року з відео фіксацією, згідно якої він наніс удари ОСОБА_11 а ОСОБА_8 здійснив грабіж акумулятора та мобільного телефону ОСОБА_7 (т.1 а.к.п.167-171);

-відеофіксацією перехресного допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (т. 1 а.к.п. 197-202);

-відеофіксацією перехресного допиту підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 ;

-згідно акту службового розслідування відносно молодшого сержанта ОСОБА_8 ВЧ НОМЕР_1 встановлено ознаки кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України (т.2 а.к.п.1-27)

З урахуванням наведеного, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_10 дійсно мало місце, його вина у скоєному доведена у повному обсязі та їх дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вчинене в умовах воєнного стану; діяння, вчинене ОСОБА_8 дійсно мало місце, його вина у скоєному доведена у повному обсязі та їх дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вчинене в умовах воєнного стану.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_8 та вважає його покази позицією захисту та наданими з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Також, в процесі розгляду справи, встановлено, що версія обвинуваченого ОСОБА_8 щодо права власності на акумулятор Forse 60Ah не спростовує отриманих доказів по справі та здобутих в судовому засіданні. Суд звертає увагу на покази потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , відтвореного відеозаписом слідчого експерменту, враховуючи неможливість допиту свідка безпосередньо в судовому засіданні, які є логічними та послідовними та узгоджуються між собою та з письмовими доказами по справі. А також, поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_8 під час слідчого експерименту за його участі, під час якого ним не було повідомлено про належність йому акумулятора Forse 60Ah, а дана версія виникла пізніше та сприймається судом, як така, що виникла пізніше задля уникнення відповідальності. Згідно повідомлення захисника, в судовому засіданні допитати матір ОСОБА_23 неможливо, оскільки вона померла.

Суд також критично ставиться до версії обвинуваченого ОСОБА_8 щодо умисного оговору його потерпілим ОСОБА_6 , яка не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, а саме показах потерпілих, свідків, які узгоджуються між собою та є послідовними. Також, даний факт не знайшов свого підтвердження при допиті потерпілого ОСОБА_6 , який безпосередньо допитувався в судовому засіданні та обвинуваченим не було заявлено про неправдиві свідчення потерпілого ОСОБА_6 . Також, версія обвинуваченого ОСОБА_8 щодо оговору його потерпілим ОСОБА_6 не зазначено підстав для такого. Зазначення як на підставу оговору події щодо викрадення ОСОБА_6 його автомобіля Москвич не є спроможним, оскільки потерпілий звернувся із заявою раніше за здійснення крадіжки автомобіля Москвич, як на думку ОСОБА_8 здійсненої саме ОСОБА_6 та не підтвердженого результатом розгляду кримінального провадження.

Також, судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на протязі досудового та судового слідства, а саме під час проведення слідчих дій, відео фіксацію яких оглянуто в судовому засіданні , змінювали покази, та надавали такі, що не узгоджуються як між собою так і показами свідків та потерпілих, протоколом огляду предмету.

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України щодо свідків в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч.2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань надано не було.

Сторона обвинувачення та сторона захисту не заявляла клопотань про допит інших осіб в якості свідків у кримінальному провадженні.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Аналізуючи усі зібрані у справі докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд доходить висновку, що усі вище перелічені та досліджені у судовому засіданні докази не викликають сумніву, оцінені судом, як належні та допустимі докази, які містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України, як і порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом не встановлено, відповідних клопотань стороною захисту не заявлялося.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні свідками, суд вважає їх правдивими та такими, що не суперечать іншим, дослідженим під час судового розгляду доказам, а тому підстав не приймати за основу зазначені показання у суду немає, натомість покази обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на протязі досудового та судового слідства одноразово змінювались, не узгоджуються між собою та суперечать їх показам та є такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинений злочин, є непослідовними, та такими, що суперечать та не узгоджуються з іншими доказами, зібраними по справі.

Розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку та достатності для ухвалення даного вироку, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Суд вважає вину ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення встановленою та доведеною у повному обсязі, та кваліфікує дії за ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно ч.1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена КК України, піддатися осуду збоку держави і бути покараним у повній відповідності із законом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд керується вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на момент скоєння даного злочину має непогашену судимість, а також інші два обвинувальні акти, які знаходяться на розгляді інших судів, а також ту обставину, що ОСОБА_8 є особою, що самовільно залишила військову частину та продовжує скоєння інших кримінальних правопорушень, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо за місцем мешкання та негативно за місцем проходження служби.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України відсутні, обтяжують згідно ст. 67 КК України вчинення злочину повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості, один обвинувальний акт, який знаходиться на розгляді іншого суду, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 відповідно до ст.. 66 КК України відсутні, обтяжують згідно ст. 67 КК України вчинення злочину повторно.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. В справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_8 слід призначати покарання відповідно до санкції ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім згідно ст. 65 КК України для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_10 слід призначати покарання відповідно до санкції ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім згідно ст.65 КК України для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна потерпілим.

Судові витрати відсутні.

Цивільні позови не заявлені.

Згідно протоколу від 06.12.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст.. 208 КПК України 06.12.2024 о 23-00 год. (т.1 а.к.п.29-30)

Згідно протоколу від 06.12.2024 ОСОБА_10 затримано в порядку ст.. 208 КПК України 06.12.2024 о 23-00 год. (т.1 а.к.п. 35-36)

Враховуючи скоєння даного злочину ОСОБА_8 до постановлення вироку Тернівським районним судом міста Кривого Рогу від 12.02.2025 року, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_8 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Враховуючи скоєння даного злочину до постановлення вироку Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу від 15.04.2025 року, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_10 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і призначити покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

За правилами ч. 1 ст. 70 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 15.04.2025, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, більш суворим, призначеного даним вироком, і призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 06.12.2024 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день за день.

Строк відбування покарання відраховувати з 06 грудня 2024 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і призначити покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

За правилами ч. 1 ст. 70 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2025, у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі, що відповідає 6 (шести) місяцям 15 (п`ятнадцяти) дням позбавлення волі (ч. 1 ст.72 КК України), більш суворим, призначеного даним вироком, і призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до набрання вироком законної сили залишити обраний у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 06.12.2024 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день за день.

Строк відбування покарання відраховувати з 06 грудня 2024 року.

Речові докази: мобільний телефон Honor X7a , які передано потерілому , залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 ; акумулятор Forse 60Ah, переданий на відповідальне зберігання потерпілому залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 ; дерев`яний табурет (порядковий номер 194) знищити.

Матеріали кримінального провадження №0000244 від 16.12.2024 1 том на 230 арк, 2 том на 68 арк. зберігати при матеріалах кримінальної справи ЄУН 193/7/25, 1-кп/193/67/25

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1