ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/1705/25

Провадження №1-кп/522/1432/25

17 червня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Одесі угоду про примирення між обвинуваченим та представником потерпілого у кримінальному провадженні №0000076 відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 27.09.2024 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, працюючого на посаді директора ТОВ «Багатопрофільний санаторій «САРТУС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Сартус» (), що знаходиться за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 60 у жовтні 2021 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, виник злочинний умисел, направлений на самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, загальною площею 177, 9 кв.м, що розташована в межах водоохоронної зони за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60, яка належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, шляхом влаштування на ній двоповерхової будівлі загальною площею 175,2 кв.м. Вартість земельної ділянки за 1 кв.м становить 567, 55 гривень.

Так, встановлено, що нежитлове приміщення № 3, що знаходиться за адресою м.Одеса, Французький бульвар, 60 складалось із одноповерхового приміщення загальною площею 42,4 кв.м та належало ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Сартус» на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2010 по справі №34/150-10-4449.

Так, відповідно до інформації Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради замовнику будівництва директору ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Сартус» ОСОБА_3 видані містобудівні умови та обмеження від 28.06.2022 № 01-06/67 з реконструкції нежитлового приміщення №3 (одноповерхова будівля) без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів в плані, з внутрішнім переплануванням, з улаштуванням додаткових приміщень шляхом надбудови мансардного поверху, з підвищенням висотних відміток, без зміни функціонального призначення за адресою: м. Одеса, бульвар Французький, 60.

Відповідно до інформації Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради далі (ДАБК) директору ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Сартус» ОСОБА_3 отримано повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 01.12.2022 № ОД26 з реконструкції нежитлового приміщення №3 (одноповерхова будівля) без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів в плані, з внутрішнім переплануванням, з улаштуванням додаткових приміщень шляхом надбудови мансардного поверху, з підвищенням висотних відміток, без зміни функціонального призначення за адресою: м. Одеса, бульвар Французький, 60 та 25.04.2023 Управлінням ДАБК Одеської міської ради зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта № ОД 98 зазначеного об`єкту нерухомого майна назва.

Згідно вказаної декларації загальна площа нежитлового приміщення №3 за адресою: м.Одеса, бульвар Французький, 60 збільшилась з 42,4 кв.м. до 86,5 кв.м. внаслідок реконструкції, за рахунок надбудови мансардного поверху та підвищення висотних відміток, при цьому, згідно технічного паспорту від 19.04.2023 виданого ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації» площа забудови склала 86,5 кв.м.

Незважаючи на те, що були отримані документи на введення об`єкту в експлуатацію директор ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Сартус» ОСОБА_3 у квітні 2023 року більш точна дата досудовим розслідуванням на встановлена продовжив проведення будівельних робіт достовірно знаючи, що у нього відсутні дозвільні документи на проведення будівельних робіт зі збільшення загальної площі приміщення, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснив самовільне будівництво будівель та споруд а саме: додатково влаштував приміщенні на першому поверсі, a також додаткові приміщення на другому поверсі, тим самим збільшив загальну площу нежитлового приміщення № 3 за адресою: АДРЕСА_2 з 86,5 кв.м до 175,2 кв.м., за рахунок проведення самочинного будівництва будівлі, а також встановлення залізної огорожі, чим довів злочин до кінця, тим самим самовільно зайняв земельну ділянку загальною площею 177,9 кв.м, що знаходиться в охоронній зоні та належить територіальній громаді міста Одеса в особі Одеської міської ради, що підтверджується актом обстеження від 13.11.2024.

Таким чином, загальна площа нежитлової будівлі збільшилась за рахунок проведення самочинного будівництва, шляхом зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, влаштування додаткових приміщень на першому та другому поверхах будівлі, а також встановлення металевої огорожі.

В подальшому, директором ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Сартус» ОСОБА_3 надання своїм діям законності, розуміючи що у нього відсутні документи, які дають право на реєстрацію самочинного збудованого об`єкту нерухомого майна, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу 10.10.2023р., звернувся до реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_7 та зареєстрував право власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення № 3 загальною площею 175,2 кв.м за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60.

Відповідно інформації Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради встановлено, що рішення про передачу у власність або користування земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60 ТОВ «Багатопрофільний санаторій «САРТУС» не приймалось.

Згідно з планом зонування території (зонінгом) м. Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 19.10.2016 року №1316-VII зазначений об`єкт розташований в межах водоохоронної зони моря та лиманів та в межах курортної зони санаторіїв КЛ, яка призначена для розміщення санаторіїв, санаторіїв-профілакторіїв для дорослих, для батьків з дітьми.

Враховуючи вищевикладене, директор ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Сартус» ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що у нього відсутні будь-які дозвільні документи, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, а також документи, які б надавали право на проведення будівельних робіт, здійснив самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці загальною площею 177,9 кв. м за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60, що знаходиться в охоронній зоні яка належить територіальній громаді міста Одеса в особі Одеської міської ради.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 завдав територіальній громаді міста Одеса в особі Одеської міської ради матеріальної шкоди на загальну суму 100 967,15 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у самовільному будівництві будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, вчинені щодо земель в охоронних зонах, кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, а саме

22 квітня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та представником потерпілого Одеської територіальної громади в особі Одеської міської ради, ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди, представник потерпілого та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.197-1 КК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, повністю відшкодував завдану матеріальну шкоду, що підтверджується банківською платіжною інструкцією від 28.01.2025р. на суму 100 967,15 грн. та Одеська територіальна громада в особі Одеської міської ради до обвинувачено ОСОБА_3 жодних претензій морального та (або матеріального характеру не має. Також, сторони узгодили покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 51 017 гривень.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, про що роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник потерпілої особи, ОСОБА_5 , підтвердив факт укладення угоди про примирення з обвинуваченим, цілковите розуміння змісту і наслідків угоди, просив її затвердити, призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, адвокат ОСОБА_8 також просили затвердити угоду про примирення та обвинувачений пояснив, що дійсно угода була укладена добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, йому зрозумілі. Вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК визнав повністю та підтвердив, що він дійсно вчинив самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, щодо земель в охоронних зонах, щиро розкаявся та жалкує про вчинене.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просила угоду про примирення затвердити і не заперечувала проти призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд доходить такого висновку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання та роботи, де позитивно характеризується, є доктором медичних наук, автором наукових статей, старшим науковим співробітником, має на своєму утриманні непрацездатних батьків, які є пенсіонерами та потребують постійного догляду, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину; сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України у повному обсязі обвинувачення, пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид і розмір покарання, які до нього будуть застосовані в результаті затвердження угоди про примирення, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом, тому просив суд цю угоду затвердити.

З урахуванням вищенаведеного, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та представник потерпілого розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України.

Отже, за таких обставин, суд приходить до переконання, що надана угода про примирення від 22 квітня 2025 року укладена між: представником потерпілого та обвинуваченим відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про примирення, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_3 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України і обвинувачений винен у його вчиненні, так як він своїми умисними діями вчинив самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (обвинуваченим та представником потерпілого) вид та міра покарання за вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, де позитивно характеризується, є доктором медичних наук, автором наукових статей, старшим науковим співробітником, має на своєму утриманні непрацездатних батьків, які є пенсіонерами та потребують постійного догляду, пом`якшуючі обставини, зокрема його пост кримінальну поведінку, а саме те, що він щиро покаявся, жалкує про вчинене, негативно оцінює вчинене ним кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, відсутність з боку потерпілої сторони будь-яких вимог майнового характеру до обвинуваченого, що істотно знижує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому за таких обставин суд погоджується з позицією сторін кримінального провадження щодо можливості застосування ст.69 КК України.

Вищезазначені обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому на підставі ч.1 ст.69 КК України суд переходить до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини КК України за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.197-1 КК України у виді штрафу, з урахуванням ст.53 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Висновки суду щодо призначення даного покарання повністю узгоджуються постановою пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.01.2025 року, після вступу вироку в законну силу, необхідно скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000076, не заявлено.

Відомостей, щодо наявності у вказаному кримінальному провадженні судових витрат та речових доказів, суду надано не було.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 100, 368 - 370, 374, 394, 473-475, 476,615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 22 квітня 2025 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та представником потерпілого Одеської територіальної громади в особі Одеської міської ради, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000076 від 27.09.2024 за ч.4 ст.197-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 3001 (трьох тисяч одного) неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у розмірі 51 017 (п`ятдесят однієї тисячі сімнадцять) гривень.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.01.2025р., на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення №3, загальною площею 175,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , який згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна належить ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Сартус» (Код ЄДРПОК 24767255) після набрання вироку законної сили, скасувати.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1