Справа № 296/9606/25
У Х В А Л А

Іменем України

про застосування зпобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

27 серпня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого статус учасника бойових дій, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України у кримінальному провадженні №0000492 від 15.08.2024, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2025 до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у кримінальному провадженні №0000492 від 15.08.2024.

Клопотання обгрунтовано тим, що у провадженні СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000492 від 15.08.2024 КК України за ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_5 , 01.03.2022 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2024 № 90 солдата ОСОБА_5 зараховано до списку особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора 2 відділення протитанкових ракетних комплексів 2 взводу протитанкових ракетних комплексів 1 роти протитанкових комплексів військової частини НОМЕР_1 .

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді оператора 2 відділення протитанкових ракетних комплексів 2 взводу протитанкових ракетних комплексів 1 роти протитанкових комплексів військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 26.04.2024 близько 18 год 00 хв самовільно залишив територію розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 26.08.2025, коли був затриманий працівниками Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 з 26.04.2024 по 26.08.2025 ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та причини самовільного залишення військової частини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

26.08.2025 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ч.4 ст.208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

27.08.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, за ч. 5 ст. 407 КК України.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Орган досудового розслідування переконаний, що наявний реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Так, на дмуку органу досудового розслідування існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки військовослужбовець ОСОБА_5 26.04.2024 свідомо самовільно залишив місце служби в м. Сміла Черкаської області, про належність до військової служби органам державної влади та правоохоронні органу не повідомляв, та більше року до 26.08.2025 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи з несенням служби, поки не був затриманий працівниками Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області, таким чином закінчивши вчинення триваючого злочину.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Під час судового розгляду слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний під час судового розгляду клопотання пояснив, йому повних 28 років, неодружений, неповнолітніх дітей немає. Являється військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 АДРЕСА_2 . Має статус учасника бойових дій до повномасштабного вторгнення. Раніше не судимий. Підозрюваний вказав, що розуміє у чому його підозрюють. На той час він просив відпустку для того щоб бути разом з мамою під час операції. Згодом ОСОБА_5 намагався повернутися до військової частини. Наразі останній вказав, що має бажання повернутися назад до війська, а тому просив не застосовувати відносно нього тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 вказав, що сторона захисту повністю згодні з врученою підозрою. Проте вони заперечують проти задоволення тримання під вартою та якщо все ж таки клопотання буде задоволено просив визначити розмір застави у розмір у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Після виступу сторони захисту прокурор вказав, що не заперечує проти визначення розміру застави у разі застосування запобіжного заходу в вигляд тримання під вартою

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження №0000492 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, де підозрюваним з 27.08.2025 року є громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи стадію судового розгляду, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ ( пункт 32 рішення у справі Fox , CampbellandHartleyv.theUnitedKingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86;12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні №0000492 від 15.08.2024 є обґрунтованою в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, про це свідчать в своїй сукупності докази, долучені до клопотання, а саме:

- доповідь ВЧ НОМЕР_1 по факту самовільного залишення частини військовослужбовця військовї частини НОМЕР_1 ЗСУ АДРЕСА_2 від 26.04.2024;

- рапорт про виявлення відсутності військовослужбовця ОСОБА_5 від 26.04.2024;

- витяг із наказу про проведення службового розслідування №2249 від 26.04.2024;

- акт службового розслідування №1621 від 15.05.2024;

- витяг із наказу про завершення службового розслідування №2197 від 15.05.2024;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 28.05.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 02.06.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 07.08.2025;

- протокол допиту свідка від 15.06.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Щодо ризиків.

Слідчий вказує, що наразі існують ризики передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя з цим погоджується, при цьому виходить з наступного.

ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюєтьс (ч.5 ст.407 КК України), загрожує кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. У зв`язку з цим останній обгрунтовано може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

При цьому слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Також, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Слідчий суддя також вважає, обгрунтованим що ОСОБА_5 може продовжити вчинення злочину оскільки військовослужбовець ОСОБА_5 26.04.2024 свідомо самовільно залишив місце служби в м. Сміла Черкаської області, про належність до військової служби органам державної влади та правоохоронні органу не повідомляв, та більше року до 26.08.2025 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи з несенням служби, поки не був затриманий працівниками Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області, таким чином закінчивши вчинення триваючого злочину, що підтверджує існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, прокурором та слідчим під час розгляду клопотання доведено слідчому судді, що ризики за п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують.

При цьому на цій стадії кримінального провадження не потрібно доводити реальне та фактичне існування ризиків, оскільки мета саме запобігти їм, а не констатувати.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється і вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України то в силу ч.8 ст.176 КПК України не потребує доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, як те передбачено ч.1 ст.183 КПК України, оскільки в даному випадку можливе застосування лише запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Тих обставин, що зазначені в ч.4 ст.183 КПК України слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено, а тому він вважає за можливе визначити заставу, як альтернативний захід.

Зокрема ч.1 ст.182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст.182 КПК України).

В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя під час визначення розміру застави врахував, спосіб життя та доходи підозрюваного, зокрема, що підозрюваний є молодим чоловіком 28 років, не одружений, на утриманні дітей або осіб непрацездатного віку не має, мав тимчасові заробітки, до 20 тисяч гривень щомісячно, раніше не судимий, а також бажання повернутися на службу.

Враховуючи викладене в сукупності, слідчий суддя вважає, що розмір застави в межах 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, здатен гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. Таким чином слідчий суддя задовільнив клопотання сторони захисту.

У разі внесення застави у визначеному цією ухвалою розмірі вважається, що до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та у такому випадку покласти на підозрюваної такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця проживання: м.Житомир, без дозволу слідчого, прокурора або суду окрім випадків пов`язаних з рятуванням свого життя;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, визначити з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави до 24.10.2025 включно, оскільки підозрюваний був затриманий 26.08.2025 року про що свідчить протокол затримання ОСОБА_5 ..

Отже за результатами розгляду клопотання слідчий суддя приймає рішення про часткове задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте з визначенням застави, як про те клопоче захисник підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя частково задовільняє клопотання сторони захисту щодо визначення застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шісдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, оскільки незастосування відносно підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про те клопоче підозрюваний неможливе в силу положень ч.8 ст.176 КПК України, якою визначено що до осіб підозрюваних за ст.407 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181, 182,183, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Клопотання сторони захисту задовільнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України у кримінальному провадженні №0000492 від 15.08.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, а саме до 24.10.2025 року включно, з правом внесення застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шісдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок UA0000277, одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, , МФО 820172 в ДКСУ, м. Київ, з призначенням платежу: «застава прізвище, ім`я, по батькові (найменування) платника, що вносить заставу та особи, за яку вноситься застава, № справи, суд, який постановив ухвалу про застосування запобіжного заходу.».

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у визначеному розмірі до закінчення строку дії цієї ухвали.

У разі внесення застави у визначеному цією ухвалою розмірі вважається, що до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та у такому випадку покласти на підозрюваного такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця проживання:м.Житомир, без дозволу слідчого, прокурора або суду окрім випадків пов`язаних з рятуванням свого життя;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, визначити з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави і до 24.10.2025

Попередити підозрюваного, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали щодо виконання покладених на підозрюваного обов`язків у разі внесення застави покласти на старшого слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення проте, може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 01.09.2025 о 16-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1