Справа № 203/5058/25
Провадження № 1-кп/0203/1946/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції);

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі, в порядку дистанційного судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004409 від 25.03.2025 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. При цьому, обвинувачений не заперечував проти проведення судового засідання та розгляду клопотання прокурора щодо продовження йому запобіжного заходу за відсутності захисника.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, думку обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії підготовчого судового провадження і обвинуваченим вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», суд не входить в перевірку «обґрунтованості підозри».

Згідно ч.2 ст.177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує дані, які характеризують його особу, який раніше не судимий, не одружений, утриманців не має.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років позбавлення волі, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачений, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на свою користь.

Разом з тим, існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчиняти інше аналогічне кримінальне правопорушення чи продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, враховуючи характер дій обвинуваченого, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

Щодо призначення справи до судового розгляду, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.

Обвинувачений просив вирішите питання підсудності кримінального провадження на розсуд суду.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України.

Одним із рішень, які вправі ухвалити суд у підготовчому судовому засіданні, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, є рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України вказане питання підлягає першочерговому з`ясуванню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правило підсудності.

А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, мають вирішуватися належним судом.

Положеннями ст. 32 КПК України, визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є більш тяжким, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення.

Виходячи зі змісту диспозиції частина 5 статті 407 КК України, з об`єктивної сторони містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу.

Початком злочину вважається момент фактичного самовільного залишення військової частини або місця служби, а кінцем - день повернення в частину або затримання поза межами частини. Початком нез`явлення на службу вважається закінчення установленого строку з`явлення, а кінцем - час повернення в частину або затримання.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно фактичних обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 20 лютого 2025 року, близько о 10 годині 35 хвилин, самовільно залишив місце служби, де тимчасово розташовувались окремі підрозділи військової частини НОМЕР_1 НГУ, за адресою: АДРЕСА_1 (білыш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), з того часу офіційно ніде не працював, проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, та був незаконно відсутній на військовій службі до 30 травня 2025 року, коли прибув до слідчого Державного бюро розслідувань, за адресою м. Дніпро, Соборний район, вул. Феодосіївська, 52, внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено (а.с. 7).

Отже, суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, відповідно до обвинувального акту, фактично було закінчено за адресою: м. Дніпро, Соборний район, вул. Феодосіївська, 52, що не відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду міста Дніпра, а, відповідно до адміністративно-територіального розподілу, є територією, яка відноситься до Соборного району м. Дніпра.

Відтак, суд вважає, що вказаний обвинувальний акт направлено до Центрального районного суду міста Дніпра з порушенням правил територіальної підсудності.

Аналізуючи вищенаведене, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34 КПК України, є достатні підстави для направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 314-315 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 26 вересня 2025 року, включно.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004409 від 25.03.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1