УХВАЛА

15 липня 2025 року

м. Київ

справа № 202/19596/23

провадження № 51-1311ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із касаційною скаргою на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 квітня 2025 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), зокрема через недотримання положень п. 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті КПК, та надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2025 року засуджений подав нову касаційну скаргу, в якій змінив вимогу до суду касаційної інстанції.

Відповідно до змісту приписів ст. 436 КПК, які визначають повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

У новій касаційній скарзі засуджений просить змінити вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року, скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, в іншій частині вирок залишити без змін.

Сформульована вимога до суду касаційної інстанції суперечить приписам

ст. 436 КПК, оскільки змінити судове рішення суду першої інстанції касаційний суд може за наявності відповідних підстав лише у сукупності зі зміною рішення суду апеляційної інстанції, постановленого за результатом перегляду вироку місцевого суду, про що Суд зазначав в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху, натомість у вимогах нової касаційної скарги про таке не йдеться. У випадку скасування судового рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції може лише призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, про що в касаційній скарзі також не йдеться.

З огляду на приписи ст. 26 КПК, враховуючи, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ч. 2 ст. 433 цього Кодексу у межах касаційної скарги, а повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК не передбачено, відсутність у поданій на виконання ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2025 року скарзі, серед іншого, вимоги, яка узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Повернення касаційної скарги, відповідно до приписів ч. 4 ст. 429 КПК, не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3