ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2329/25 (1-кс/953/2010/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/437/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерплої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000200 від 19.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою накладено арешт на автомобіль «Porshe», моделі «718 CAYMAN» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключ від автомобілю «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Поряд з цим визначено, що майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.

На зазначену ухвалу слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою відмовити у накладенні арешту на майно ОСОБА_10 та речові докази передати ОСОБА_10 на відповідальне зберігання.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_7 посилався на те, що ОСОБА_10 є добросовісним покупцем майна. Вважав, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами те, що незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Вважав, що передача автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_10 є оптимальним і законним рішенням. Такий крок водночас має забезпечити збереження вартості майна, виключає необґрунтовані витрати на його утримання в неналежних умовах та не ставить під загрозу інтереси кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, а також пояснення представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 та прокурора, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та вважали оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що 18.02.2025 року до СУ ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_8 з приводу того, що невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Порше», д.н.з. НОМЕР_3 , що на праві власності належить ОСОБА_8 .

19.02.2025 року ГУНП в Харківській області вищевказані відомості внесені до ЄРДР за № 0000200 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Допитана у якості потерпілої ОСОБА_8 повідомила, що їй на праві власності належить автомобіль марки ПОРШЕ 2020 року випуску, колір синій, д.н.з. НОМЕР_3 , який вона отримала у подарунок від свого чоловіка ОСОБА_11 та 30.06.2023 року даний автомобіль був постановлений на облік у сервісному центрі МВС України № 6341, де отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . В подальшому, спільно з чоловіком було прийнято рішення, щодо продажу даного транспортного засобу та даний автомобіль було передано для подальшого реалізації ОСОБА_12 , однак на даний час місцезнаходження транспортного засобу невідомо, грошові кошти за автомобіль не отримано. Крім того, потерпіла ОСОБА_8 жодних документів, а саме договорів купівлі-продажу, довіреностей або будь-яких інших документів, що надають право переоформлення або перереєстрації автомобіля марки ПОРШЕ, моделі 718 КАЙМАН, д.н.з. НОМЕР_3 не надавала та не засвідчувала своїм підписом.

Крім того, допитаний у якості свідка ОСОБА_13 повідомив, що він замовив із США автомобіль для своєї дружини, а саме автомобіль марки ПОРШЕ моделі 718 КАЙМАН серія «С», який псля відновлювальних робіт було постановлено на облік у сервісному центрі МВС України № 6341 на його дружину ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та отримано державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_3 . В подальшому даний автомобіль було вирішено продати та автомобіль був переданий для подальшої реалізації ОСОБА_12 , однак останнім на теперішній час автомобіль не повернуто, грошові кошти не відшкодовано, місцезнаходження автомобілю невідоме.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно бази НАІС на даний час автомобіль ПОРШЕ має державний номер НОМЕР_1 та зареєстрований на ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу укладеного у ТСЦ 8046.

Крім того, встановлено, що 24.09.2024 року вказаний автомобіль за договором купівлі-продажу № 2152 від 24.09.2024 оформленим у Могилів-Подільській філії ТОВ «Автоплюс К» було перереєстровано на номерні знаки НОМЕР_1 та нового власника ОСОБА_14 в ТСЦ № 8041 м. Києва.

04.03.2025 року винесено постанову про оголошення у розшук транспортного засобу марки ПОРШЕ, д.н.з. НОМЕР_1 (попередній номерний знак НОМЕР_3 ).

У якості свідка допитано ОСОБА_14 який повідомив, що вищевказаний транспортний засіб він придбав у свого знайомого ОСОБА_12 за 69000 доларів США на підставі договору купівлі-продажу. Під час перереєстрації даного автомобілю було змінено державний номерний знак на НОМЕР_1 та отримано нове свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_14 також цей транспортний засіб ОСОБА_14 продав громадянці ОСОБА_10 , яка є його знайомою. Після чого, було здійснено переоформлення вищевказаного транспортного засобу у ТСЦ 8046 в м. Києві.

Також, допитана в якості свідка ОСОБА_10 повідомила, що транспортний засіб ПОРШЕ моделі 718 КАЙМАН, д.н.з. НОМЕР_1 вона придбала за договором купівлі-продажу від 15.02.2025 року у ТСЦ № 8046 в м. Києві у ОСОБА_14 за 69000 доларів США, який є знайомим її доньки ОСОБА_15

11.03.2025 року у період часу з 10 год. 56 хв. по 12 год. 26 хв. слідчим СУ ГУНП в Харківській області було проведено огляд місця події за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, Бориспільське шосе, 28-км поблизу АЗС «СОКАР», за участю ОСОБА_10 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_6 », синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який опечатано бирками з підписами усіх учасників слідчої дії та бирками НПУ та поміщено на майданчик тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 106; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключ від автомобілю «Porsche Cayman», державний номерний знак НОМЕР_1 .

12.03.2025 року вищевказані вилучені предмети, речі та документи постановою слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

12.03.2025 року прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотання про арешт майна, а саме на автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_6 », синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключ від автомобілю «Porsche Cayman», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постановляючи рішення про задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного тимчасово вилученого майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, тому дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання. Також зазначав, що доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.

Поряд з цим, слідчий суддя ухвалив, що майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, в частині визначення місця зберігання арештованого майна, а в решті рішення щодо задоволення клопотання прокурора ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність арештованого майна, а саме автомобіля, ключів до нього та брелку ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини, стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Автомобіль «ПОРШЕ», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна (володільця) з метою забезпечення кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна з підстав того, що вони не містять на собі слідів злочину не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки автомобіль «ПОРШЕ», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Більш того, постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 від 19.02.2025 року автомобіль «ПОРШЕ», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію автомобіля визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000200 від 12.03.2025 року (а.с. 69-71).

Поряд з цим належить врахувати, що ОСОБА_10 зареєстрована та проживає у м. Ірпінь Київської області, а 12 березня 2025 рок убуло призначено транспортно-товарознавчу експертизу у цьому кримінальному провадженні, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», що обумовлює у разі необхідності для дослідження експерту надати доступ до транспортного засобу.

Тобто перебування арештованого транспортного засобу в іншій області країни може перешкоджати проведенню призначеної експертизи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник потерпілої не заперечував, щодо перебування автомобіля на майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів, оскільки в такому випадку місцезнаходження цього автомобіля визначено та проведення будь-яких експертних досліджень не буде обмежуватись у часі переїздом експертів або пересиланням транспортного засобу у разі такої необхідності.

Разом з тим, накладення арешту на майно, не позбавляє можливості зацікавлених осіб під час досудового розслідування надати всі необхідні відомості щодо його походження.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання їх як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

Поряд з цим, слідчий суддя постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно не визначив місце зберігання цього майна, що є процесуальним порушенням.

Колегія суддів дійшла висновку, що свідоцтво про реєстрацію автомобіля, а також ключ від цього автомобіля належить зберігати в матеріалах кримінального провадження, а автомобіль необхідно залишити для зберігання на майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП в Харківській області, оскільки саме СУ ГУНП в Харківській області здійснюють досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи, що слідчий суддя суду першої інстанції не визначив місце зберігання арештованого майна, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року- скасувати.

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 19.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене 11 березня 2025 року під час огляду місця події майно, а саме:

- автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_6 », синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

- ключ від автомобілю «Porsche Cayman», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Визначити місцем зберігання арештованого майна майданчик тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 106.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :