Справа № 496/5476/25
Провадження № 1-кс/496/1518/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області, маючого середню освіту, не одруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за матеріалами кримінального провадження №0000695 від 24.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000695 від 24.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. 23.08.2025 року приблизно о 18:30 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, введеного на всій території України, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року №2119-IX, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022 року, затвердженого Законом України від 21.04.2022 року №2212-IX та Указу Президента України №341/2022 року від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 року №2263-IX, знаходячись на розі вулиць Миру - Новоселів в с. Йосипівка, Одеського району, Одеської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний намір направлений на викрадення чужого майна поєднаного з погрозою застосування предмету ззовні схожого на рушницю, підійшов до неповнолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , направляючи ствол предмету ззовні схожого на рушницю в бік ОСОБА_7 , почав вимагати у останньої грошові кошти, неповнолітня ОСОБА_7 розуміючи загрозу своєму життю та здоров`ю, дістала зі свого гаманця грошові кошти в сумі 400 гривень, які поклала на трубу, яка знаходилась поруч. Далі, ОСОБА_4 , направив ствол предмету ззовні схожого на рушницю в бік неповнолітнього ОСОБА_8 та наказав останньому, щоб він зняв з себе сумку чорного кольору та поклав її на трубу, неповнолітній ОСОБА_8 відмовився та ОСОБА_4 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці предмет, ззовні схожий на рушницю, наніс кулаком лівої руки в область грудної клітини неповнолітнього ОСОБА_8 удар та зняв з нього вищевказану сумочку, яку поклав на трубу, неповнолітній ОСОБА_8 не чинив опір, оскільки боявся, що ОСОБА_4 може застосувати предмет ззовні схожий на рушницю. Після чого, ОСОБА_4 наказав неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покинути вказане місце, що вони і зробили. Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 заволодів майном та грошовими коштами, які належать неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: - показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , в яких знайшли підтвердження обставини кримінального правопорушення, викладені у повідомлені про підозру; - показаннями неповнолітнього потерпілої ОСОБА_8 , в яких знайшли підтвердження обставини кримінального правопорушення, викладені у повідомлені про підозру; - протоколом проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого остання впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка 23.08.2025 року, приблизно о 18:30 год. погрожувала застосуванням предмету ззовні схожого на рушницю та вимагала надати йому грошові кошти; - протоколом проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка 23.08.2025 року, приблизно о 18:30 год. погрожувала застосуванням предмету ззовні схожого на рушницю та вимагала надати йому сумку чорного кольору; - речовими доказами, вилученими в ході огляду місця події, а саме грошовими коштами в сумі 400 гривень, сумочкою чорного кольору в якій знаходився павербанк, перцовий балончик, купюра номіналом 20 грн.; - показаннями свідка ОСОБА_10 , який вказав, що дійсно бачив біля неповнолітніх місцевого жителя с. Йосипівка, Валентина, який тримав у руках предмет ззовні схожий на рушницю; - іншими доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування доцільності застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, вчинення іншого правопорушення. Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання підозрюваного винуватим, відсутність утриманців та міцних соціальних зв`язків, вказує на реальність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, слід взяти до уваги, що свідками та потерпілими у кримінальному провадженні є особи, які проживають в одному населеному пункті з підозрюваним. Враховуючи характер інкримінуємого злочину, вказані обставини свідчать, що в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням підозрюваного під вартою, останній буде чинити незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до викривлення показань, що є обґрунтуванням ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Вказані обставини в сукупності свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 , які не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 надав заперечення на клопотання, в яких просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування заперечень адвокат ОСОБА_5 зазначив, що так, як показує ОСОБА_4 , 23.08.2025 року у вечірній час, останній перебував на вул. Миру в с. Йосипівка Одеського району, де побачив двох молодих людей. При цьому, ОСОБА_4 достеменно відомо, що на тому місці, де він побачив указаних молодиків, односельчани їх віку часто збирають закладки з наркотичними речовинами, що доставляються туди невідомою особу на мотоциклі.

Отже, припустивши, що вказані молоді люди збираються вживати наркотичні засоби, ОСОБА_4 тримаючи у руках дерев`яну палку, наказав останнім покласти на землю їх сумки для перевірки на вміст наркотиків, і впевнившись у відсутності цих речовин, запропонував молодикам забрати їх речі і не перешкоджав аби вони покинули територію у будь-якому напрямку. Жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_4 нікому не наносив, а у матеріалах кримінального провадження відсутнє навіть направлення потерпілого на медичний огляд. Аналогічно ОСОБА_4 не мав умислу на заволодіння жодним майном потерпілих, а повідомлення про підозру ґрунтується лише на припущеннях.

25.08.2025 року батьки неповнолітніх потерпілих подали до відділу поліції заяви, у яких вказують, що претензій до ОСОБА_4 не мають, жодними речами їх дітей останній не заволодів.

Заявляючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою органом досудового розслідування зазначено, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: - підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; - підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Поряд із цим, на порушення вимог п.6 ч.1 ст.184 КПК України органом досудового розслідування не мотивовано неможливість запобігти наведеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, при якому підозрюваний буде ізольованим від спілкування та контактів з будь-якими учасниками кримінального провадження. Адже запобігти зазначеним вище ризикам цілком можливо і шляхом застосування таких запобіжних заходів як цілодобовий домашній арешт, при яких підозрюваному можливо встановити відповідні обмеження, і останній достовірно розуміючи наслідки порушення цих обмежень буде сумлінно їх виконувати.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності (попередня справа щодо останнього закрита). Абсурдним є позиція обвинувачення про те, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки останній мешкає у цивільному шлюбі, має трьох дітей, один з яких неповнолітній. Крім того, старший син підозрюваного ОСОБА_11 є військовослужбовцем Збройних Сил України і на цей час боронить нашу країну від російський загарбників, що окрім іншого вказує на добросовісне виконання підозрюваним своїх батьківських обов`язків та виховання достойного сина. ОСОБА_4 має постійне місце мешкання та місце реєстрації, добру репутацію. Також, не є підтвердженою версія органу досудового розслідування і про те, що начебто ОСОБА_4 може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Органом досудового розслідування не обґрунтовано неможливість запобігти вказаному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Як випливає з матеріалів кримінального провадження, свідки у цьому провадженні взагалі відсутні, наявні лише неповнолітні потерпілі, наміру впливати на яких ОСОБА_4 не має. ОСОБА_4 на вже тривалий час страждає на порушення серцево-судинної системи, проходить відповідні лікування. При цьому, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту, підтримав заперечення на клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засідання підтримав думку захисника та пояснив, що не має наміру переховуватися та впливати на свідків.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, заперечення захисника з доданими матеріалами, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ч.2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до п.90 рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою» («Строган проти України»).

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета ст. 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини неодноразово встановлював порушення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року у справах, де національні суди продовжували строк тримання під вартою, посилаючись в основному на тяжкість обвинувачення та використовуючи стереотипні формулювання, ігноруючи конкретні факти та не розглядаючи альтернативні запобіжні заходи (Kharchenko v. Ukraine, n. 40107/02; 10/02/2011; Третьяков проти України, справа 16698/05, 29/09/ 2011; Idalov v. Russia, n. 5826/06, 22/05/2012; Osakovskiy v. Ukraine, n. 13406/06, 17/07/2014).

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду та чинити вплив на свідків.

Проте, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що запобігти вказаним ризикам можливо лише у разі утримання ОСОБА_4 під вартою.

Разом з тим, адвокат ОСОБА_5 до письмових заперечень долучив письмові заяви ОСОБА_12 (мати неповнолітнього ОСОБА_8 ) та ОСОБА_13 (представник ОСОБА_7 ), де зазначено, що вони претензій до ОСОБА_4 не мають, конфлікт урегульовано.

Крім того, з наданих адвокатом документів вбачається, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, трьох дітей (згідно характеристики Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області) та цивільну дружину - ОСОБА_14 , з якою є спільна дитина, отже має міцні соціальні зв`язки.

Поряд з цим, з характеристики Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, порядний, чесний, врівноважений, добрий, користується повагою серед односельчан, скарг на нього не надходило.

Вказані обставини враховуються слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого.

Обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканність. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.

Одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без зазначення підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Як зазначено в п.п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

В порушеннявимог п.6 ч.1 ст.184 КПК України органом досудового розслідування не мотивовано неможливість запобігти наведеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, при якому підозрюваний буде ізольованим від спілкування та контактів з будь-якими учасниками кримінального провадження.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст. 194 КПК України).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п.1 п.п.с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На переконання слідчого судді, цілодобовий домашній арешт із забороною залишати житло за місцем проживання підозрюваного забезпечить можливість запобігти можливим ризикам переховування від слідства та суду та впливу на свідків та сприятиме реалізації конституційних прав ОСОБА_4 .

Отже, слідчий суддя вважає достатнім застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за винятком випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та переховування у найближчому бомбосховищі (укритті) під час оголошення повітряної тривоги, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 392 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 25.08.2025 року до 23.10.2025 року включно, за винятком випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та переховування у найближчому бомбосховищі (укритті) під час оголошення повітряної тривоги.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування у вказаному кримінальному провадженні поза межами проведення досудового розслідування з потерпілими та свідками.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

В іншій частині клопотання слідчого та захисника підозрюваного - залишити без задоволення.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному, прокурору, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 29.08.2025 року о 09:40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1