Провадження №1-кс/447/2138/25
Справа №447/1477/25
У Х В А Л А

22 травня 2025 р. слідчий суддя Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в м. Миколаєві Львівської області клопотання уповноваженої на здійснення дізнання інспектора СРПП відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000053 від 14.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

встановив:

15.05.2025 уповноважена на здійснення дізнання інспектор СРПП відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 звернулася із клопотанням про арешт майна. В обгрунтування зазначила таке. 14.05.2025 року близько 12:45 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, зайшов у Миколаївську ЗЗСО 1-3 ступенів № 1, що за адресою: Львівська область Стрийський район м. Миколаїв, вул. Львівська, 15, де грубо порушуючи громадський порядок, увірвався в учительську, почав кричати, висловлюватися нецензурною лексикою, безпричинно кинув у прибиральницю ОСОБА_6 скляну банку із соком, після чого взяв у руки стілець та кинув у сторону вчителя ОСОБА_7 ..На прохання припинити свої протиправні дії не реагував, вийшов із приміщення школи та кинув камінь у металопластикове вікно і розбив шибу, а в подальшому продовжив свої хуліганські дії у службовому автомобілі працівників поліції кинувши телефоном у лобове скло, розбивши його.

14.05.2025 проведено огляд місця події під час якого, у приміщенні холу на першому поверсі Миколаївського ЗЗСО 1-3 ступенів № 1, що по вул. Львівській, 15, у м. Миколаєві Стрийського району Львівської області, виявлено та вилучено шмат бетону (камінь), розмірами приблизно 14*25 см., котрим зі слів очевидців ОСОБА_5 розбив склопакет металопластикового вікна вищевказаного навчального закладу. Вказаний шмат бетону (камінь), розмірами 14*25 см., вилучений та поміщений у спеціальний пакет «Національна поліція України» серії і номер KIV3106786, та зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Вище зазначений предмет, а саме, шмат бетону (камінь), розмірами приблизно 14*25 см визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки, зберіг на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Уповноважена на здійснення дізнання інспектор СРПП відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, просила розгляд клопотання проводити у її відсутності, просила задовольнити таке із наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, протокол огляду місця події від 14.05.2025,постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні від 14.05.2025.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України визначено, що у клопотанні слідчого, про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Як встановлено з матеріалів клопотання, слідча просить накласти арешт на шмат бетону (камінь), розмірами приблизно 14*25 см, який був вилучений 14.05.2025 під час огляду місця події, та поміщений у спеціальний пакет «Національна поліція України», серії КІV3106786.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

З наведених приписів кримінального процесуального закону випливає висновок, що вилучені речі та предмети мають статус тимчасово вилученого майна тільки в тому випадку, якщо осіб (законних володільців) позбавлено можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Як вказано вище, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, клопотання слідчої про арешт на шмат бетону (камінь), розмірами приблизно 14*25 см, який поміщений у спеціальний пакет «Національна поліція» та опечатаний, був відібраний 14.05.2025 в ході проведення огляду місця події, не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема меті арешту.

Тобто, слідчою не доведена така мета арешту, як забезпечення збереження речових доказів, оскільки, вказаний вище, шмат бетону (камінь), розмірами приблизно 14*25 см перебуває в розпорядженні органу досудового розслідування, не є власністю будь-яких осіб і фактично є частиною матеріалів кримінального провадження, що виключає можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на шмат бетону (камінь), розмірами приблизно 14*25 см, який поміщений у спеціальний пакет «Національна поліція» та опечатаний, вилучений 14.05.2025 в ході проведення огляду місця події, є безпідставним, оскільки слідчою не доведено підстав і мети відповідно до положень ст. 170 КПК України необхідності такого арешту, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотання уповноваженої на здійснення дізнання інспектора СРПП відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000053 від 14.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1