Справа № 305/1979/25
Номер провадження 1-кс/305/226/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання слідчого СВ Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не судимого, не одруженого,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено що 15.06.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене групою осіб, неповнолітньої особи. Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.06.2025 року близько 23:00 год, ОСОБА_7 , діючи разом в групі спільно з ОСОБА_5 , знаходячись разом за місцем проживання ОСОБА_7 , в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, знаючи достовірно, що ОСОБА_9 є особою, яка не досягла шістнадцяти років, користуючись її безпорадним станом, викликаним добровільним вживанням нею алкогольних напоїв та перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, яка перебувала в особливо вразливій ситуації з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого віку, який призвів до неможливості ефективно чинити фізичний супротив, діючи з прямим умислом, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, всупереч волі потерпілої, застосовуючи психологічний тиск на неповнолітню потерпілу, не звертаючи уваги на її вік та небажання вступати з ними у статеві зносини, без добровільної згоди потерпілої вчинили дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням своїх геніталій (зґвалтування), чим спричинили неповнолітній ОСОБА_9 , моральні та фізичні страждання, порушивши її статеву недоторканість, нормальний психічний та соціальний розвиток. Стороною обвинувачення здобуто ряд доказів, які вказують, щодо вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_7 , а саме показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , показання свідка ОСОБА_10 , відеозапис вилучений з мобільного телефону ОСОБА_10 , протокол огляду місця події від 15.06.2025, протоколи затримання у порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , характеризуючі матеріали, а також інші матеріали кримінального провадження. З огляду на викладене, 16.06.2025 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України. За вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, і згідно зі ст. 12 КК України це правопорушення кваліфікується як особливо тяжкий злочин. На даний час проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення істини у справі, проводяться експертизи, тому існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, і слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, і відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, отже на думку органу досудового розслідування, до ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказані ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки офіційно не працевлаштований, веде аморальний та антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, схильний до вчинення правопорушень, неодружений, проживає один, не має утриманців, тому є високий ризик того, що будучи на волі він матиме змогу безперешкодно залишити своє місце проживання, а також незаконно виїхати за кордон з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Також перебуваючи на волі він матиме змогу незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки він усвідомлює той факт, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_7 матиме змогу перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вищенаведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде в даному випадку виправданим та необхідним. Інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою підозрюваного, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. У зв`язку з цим, застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 не дасть змогу запобігти зазначеним ризикам та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а навпаки дасть змогу підозрюваному вчиняти інші дії, направлені на протидію розслідуванню злочину, або вчинити інші злочини. З огляду на викладене, просить застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці з дня винесення ухвали.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, наведених у клопотанні, та просять застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят діб.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заперечив проти обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже підозрюваний наміру ухилятися від слідства та суду не має й, на його думку, немає жодних підстав для обрання щодо ОСОБА_7 такого суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_7 вважає, що немає підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже він не має наміру ухилятися від слідства та суду, у нього є постійне місце проживання.

Заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України прокурор повинен довести, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000276, вбачається, що 15.06.2025 внесено відомості за ч. 3 ст. 152 КК України, за фактом зґвалтування 04.06.2025 близько 23:00 години неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_5

ОСОБА_7 16.06.2025 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів.

Поняття «обґрунтована підозра» у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» та «Нечипорук та Йонкало проти України»).

У судовому засіданні досліджені документи, надані стороною обвинувачення в обґрунтування повідомленої ОСОБА_7 підозри, а саме: пояснення ОСОБА_5 від 15.06.2025, пояснення ОСОБА_7 від 15.06.2025, протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_9 від 15.06.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 16.06.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 15.06.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15.06.2025, протокол про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото, кінозйомки, відеозапису від 15.06.2025, протокол огляду місця події від 15.06.2025 з фототаблицями.

Досліджені документи свідчать про те, що дійсно могли мати місце факти вчинення зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_9 , які підпадають під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а також дають підстави для висновку щодо можливої причетності ОСОБА_7 до цих подій.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження, дають підстави вважати, що повідомлена ОСОБА_7 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з яким «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри).

Отже, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким злочином, та за яке передбачено покарання - позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, доведена прокурором та сумнівів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину у порядку ст. 208 КПК України від 15.06.2025 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України о 18 годині 25 хвилин 15.06.2025.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Зокрема, суд враховує те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, є особою раніше не судимою, не має на своєму утриманні малолітніх чи непрацездатних осіб, наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення цього кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, адже не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні з потерпілою і свідками, яким можуть бути відомі обставини вчинення злочину, у якому останній обґрунтовано підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки докази в кримінальному провадженню в повному обсязі наразі не зібрано.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_7 хоч і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти волі, честі та гідності неповнолітньої особи, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, за наведених обставин слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я на цей час немає.

З огляду на викладене, взявши до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, та те, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 матиме змогу перешкоджати досудовому розслідуванню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, та те, що для запобігання вказаних ризиків застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, в даному випадку, не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, отже до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, з урахуванням сукупності всіх встановлених обставин, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що цей злочин вчинений щодо неповнолітньої особи із застосуванням насильства, тому в даному випадку слідчий суддя не застосовує заставу.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не судимого, неодруженого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів з 18 години 25 хв. 15.06.2025, тобто з моменту затримання, до 18:25 год 13.08.2025.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу визначити до 13 серпня 2025 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1