Справа № 676/8310/24
Провадження № 1-кп/676/163/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відео конференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені 28 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000768, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернівці Чернівецької області, фактично проживає у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частина НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Першотравневого районного суду міста Чернівців від 07 лютого 2024 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 липня 2024 року №215 був призначений на посаду курсанта, призваного під час мобілізації, зараховано до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення з 29 липня 2024 року.

З моменту прийняття на військову службу відповідно до п.9 ст.1, п1. ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця.

Проходячи військову службу за мобілізацією на посаді курсанта навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якими передбачено обов`язок кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України, будучи на підставі ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаним додержуватися Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших він негідних вчинків, у порушення ст.ст.129,130,131,199,216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якими передбачена необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни, виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися у розташуванні військової частини або місця служби, і не залишати їх без дозволу командира (начальника), ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи на меті тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування 08 серпня 2024 року в ранкову пору доби, але не пізніше 06:15 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , після чого проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби до 26 вересня 2024 року, коли був доставлений до військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім цього, у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, порушуючи військову дисципліну, маючи на меті тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування, 10 жовтня 2024 року близько 17:50 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, солдат ОСОБА_4 залишив медичний пункт військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , перебував поза межами військової частини, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України, допоки не був виявлений 14 листопада 2024 року військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини, тривалістю понад 3 доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Зазначеними вище діями, які виразились в самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання про обставини залишення військової частини. Зазначив, що дійсно двічі залишав військову частину без дозволу командування, час проводив на власний розсуд.

Наведені обставини вчинення кримінального правопорушення ніким не оспорювалися. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченого, немає, у зв`язку з чим судом відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, а його дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, судом кваліфікуються як кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховується, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, раніше судимий, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Також судом при призначенні покарання враховується досудова доповідь представника персоналу органу пробації.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.5 ст.407 КК України, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч.2 ст.50 КК України, зокрема буде пропорційною карою за вчинене та буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Оскільки штраф за вироком від 07 лютого 2024 року Першотравневого районного суду міста Чернівців обвинуваченим не сплачений, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити на підставі ч.1 ст.71 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази суду не надавалися.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , не застосовувалися.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 371, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, зокрема вироку від 07 лютого 2024 року Першотравневого районного суду міста Чернівців та цього вироку, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Згідно із ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконуються самостійно.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.

Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 28 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000768, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду

Хмельницької області ОСОБА_1