ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/731/25 Справа № 203/1746/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 Кримінального кодексу України (далі-КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він о 14-30 годині 15 березня 2025 прибув до магазиун ЕКОНОМ КЛАСС, який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Лесі Українки, буд.15, де на вітринних стелажах помітив: 9 пар чоловічих шкарпеток загальною вартістю 162 грн та два комплекти постільної білизни TIMETOSLEEP загальною вартістю 530 грн, які визначив об`єктом свого злочинного посягання, у зв`язку з чим у нього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке перебувало на стелажі магазину ЕКОНОМ КЛАСС, та належить ФОП ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_7 у вищевказаний час підійшов до вказаних стелажів, та розуміючи, що його злочинні дії не будуть виявлені працівниками магазину ЕКОНОМ КЛАСС, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, заховав в середину куртки 9 пар чоловічих шкарпеток загальною вартістю та взявши до рук два комплекти постільної білизни почав покидати місця вчинення злочину, а саме попрямував на вихід з магазину ЕКОНОМ КЛАСС. В цей час ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачивши, що ОСОБА_7 заховавши вищевказане майно, що належить магазину ЕКОНОМ КЛАСС намагається залишити приміщення магазину, голосом зупинив його та попрохав покласти майно, яке ОСОБА_7 , визначив як об`єкт свого злочинного посягання. В свою чергу ОСОБА_7 розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зрозумівши, що його дії стали відкритими та очевидними для оточуючих, поклав два комплекти постільної білизни TIMETOSLEEP та продовжував виходити з магазину ЕКОНОМ КЛАСС. В подальшому до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_11 та висловив повторну вимогу повернути все належне майно, що належить магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак ОСОБА_7 не реагуючи на вимоги, з метою утримання викраденого майна при собі вибіг з магазину ЕКОНОМ КЛАСС та побіг в напрямку пр. Лесі України, де був зупинений гр. ОСОБА_11 , який переслідував його.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), чим заподіяв потерпілому магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , який належить ФОП ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 656,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 рокуклопотання слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_13 , задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 13 травня 2025 року, без визначення розміру застави, з утриманням у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 встановлено заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_7 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- не відлучатися з міста Дніпра без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що у разі його неявки за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин або неповідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається на користь держави.

Зобов`язано СВ Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області вжити заходів з лікування підозрюваного (у тому числі, поза межами державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України).

15.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК.

15.03.2025 о 15-10 годині ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та того-ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам справи.

Вважає, що досудовим та судовим слідством не доведено причетність ОСОБА_7 до вчиненні інкримінованого злочину, та наявності жодного ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, а також, що він при затриманні отримав травми у вигляді перелому правої кінцівки ноги, та потребує проведення неодноразових операцій.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в період часу з 21-00 до 06-00 години за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника та підозрюваного на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в період часу з 21-00 до 06-00 години за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.5 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, та санкція ч.4 ст.186 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК, всупереч твердженням сторони захисту, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 15.03.2025 року; протоколами огляду місця події від 15.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.03.2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 15.03.2025 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 15.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15.03.2025 року; протоколом огляду відеозапису від 15.03.2025 року.

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри за ч.4 ст.186 КК.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, обізнаність з анкетними даними та місцями проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а також схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, відсутність офіційного місця роботи та законного достатнього джерела доходу.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий та сімейний стан, який неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді нічного домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто 13 травня 2025 року включно, та альтернативою внесення застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.4 ст.186 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 13 травня 2025 року включно, та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4