Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2176/25
Провадження №: 1-кп/332/478/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000047 від 20.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.12.2015 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування з випробувальним строком 3 роки;

- 31.07.2017 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 229, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі та штрафу у розмірі 51 000,00 грн. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22.12.2015 та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу у розмірі 51 000,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.11.2017 вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2017 в частині призначеного покарання змінено. За ч. 3 ст. 15 - 4.2 ст. 229 КК України, залишити покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом складання призначених покарань (з урахуванням вироку Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року). призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень, який відповідно до ч. 3 КК України виконувати самостійно. За ч. 2 ст. 15- ч. 2 ст. 186 КК України залишено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України сукупністю вироків залишено остаточне покарання, призначене судом першої інстанції із застосуванням принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року, у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно. В решті вирок залишено без змін. Звільнився 04.11.2021 по відбуттю строку покарання (покарання відбув повністю);

- 01.12.2023 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі та штраф в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно. У строк покарання зараховано покарання, відбуте повністю за вироком 31.07.2017 Комунарського районного суду м. Запоріжжя та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.11.2017 - 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- 14.03.2025 обвинувальний Акт у кримінальному провадженні № 0000413 від 01.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, направлено до Орджонікідзевського (Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя, -

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, при невстановлених у ході досудового слідства обставинах, придбав завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 на його ім?я, усвідомлюючи при цьому, що він являвся особою, яка не має права керування транспортним засобом. У подальшому, 20.03.2025, приблизно о 08 годині 49 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Skoda» моделі «Superb» з державним ресстраційним номером « НОМЕР_2 », рухаючись по вулиці Мирослава Симчича у м. Запоріжжя, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України поблизу будинку № 57 по вищевказаній вулиці. У подальшому, на вимогу працівника поліції надати документ, що посвідчує право керування вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, пред?явив працівникам поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 01.02.2025 ТСЦ 8041, дійсне до 01.02.2027, яке, згідно із висновком експерта від 25.03.2025 № СЕ-19/108-25/6308-ДД, виготовлене за допомогою термосублімаційного способу друку і не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Вищезазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), викладені в обвинувальному акті.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним досліджувати всі докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, щодо місця знаходження речових доказів та доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведено повністю зібраними по справі доказами, достовірність та істинність, яких обвинуваченим не заперечується, крім того, перевіреними судом в порядку ст. 349 КПК України, що дає суду підстави кваліфікувати його дії, як використання завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України, що є що є кримінальним проступком, визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння встановленню істини по справі; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення, має на утриманні малолітню дитину-інваліда, під наглядом лікаря-нарколога, лікаря-психіатора не перебуває, проте з 2023 року неодноразово оглядався, востаннє 05.12.2024.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого суд вважає необхідним призначити йому покарання в межах передбаченої санкції ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі, але із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, що буде співмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню ним нових злочинів, буде відповідати засадам виваженості, балансу

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так у кримінальному провадженні була проведена судова технічна експертиза документів, вирати на проведення якої складають 3 183 гривні 60 копійок, висновок експерта від 25.03.2025 № СЕ-19/108-25/6308-ДД.

У зв`язку з цим процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку)передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2025 арешт з на майно, а саме, на посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 01.02.2025 ТСЦ 8041, дійсне до 01.02.2027.

Речові докази:

підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 01.02.2025 ТСЦ 8041, дійсне до 01.02.2027 - знищити;

DVD диск з відеозаписом з нагрудних камер співробітників УНП в Запорізькій області ДПП НПУ залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів від 25.03.2025 № СЕ-19/108-25/6308-ДД в сумі 3183 гривень 60 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок подається до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1