ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Дніпра

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження №0000047 від 28 січня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м.Нововолинськ, Волинської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді стрільця 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , солдат, не маючого неповнолітніх дітей на утриманні, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого: 01.02.2023 Горохівським районним судом Волинської області за ст.185 ч.4, ст.263 ч.1, ч.1 ст.309 КК України, до 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців, на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 06.06.2024 року звільнився умовно достроково на не відбутий термін покарання 2 роки 9 місяців 27 днів, для проходження військової служби за контрактом; 06.03.2025 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.309 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання приєднано не відбуте покарання попереднього вироку суду, остаточно засуджений до 2 років 10 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виправній установі закритого типу, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним.

Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2024 року №175 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 № 211 разом з ОСОБА_6 у військовій частині проходить військову службу солдат ОСОБА_8 на посаді стрільця 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ).

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Крім того, являючись військовослужбовцем Збройних сил України, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо та тощо.

28 січня 2025 року, близько 05 години 00 хвилин, перебуваючи у місці дислокації одного з підрозділів ВЧ НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується у бліндажі між АДРЕСА_2 та Закітне Лиманської ТГ Краматорського району Донецької області, за координатними 48.8673506, 37.9311511, будучи невдоволеним поведінкою солдата ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, з метою помсти за образливі висловлювання у його адресу, умисно з митою позбавлення життя ОСОБА_8 , взяв до рук сокиру та реалізовуючи свій злочинний намір почав наносити ОСОБА_8 удари по голові обухом сокири (тупою частиною), в наслідок яких останній впав на підлогу. Продовжуючи свій умисел ОСОБА_6 продовжив наносити ОСОБА_8 удари гострою частиною сокири, у тулуб та у верхні та нижні кінцівки та коли ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень втратив свідомість, ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_8 , кулаками обох рук продовжив наносити удари у обличчя останнього, загалом не менше 12 ударів, доки ОСОБА_9 не припинив нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. В результаті своїх дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, перелом правої виличної дуги та правої верхнещелепної пазухи, забійні рани скроневої ділянки справа, множні садни голови, закрита тупа травма грудної клітки, перелом 10-11 ребер ліворуч, 5-6 ребер праворуч, множні садна передньої та задньої поверхні грудної клітки, множні садна передньої черевної стінки, поперекової ділянки, які утворились від дії тупих предметів, якими могли бути обух сокири та руки людини, стиснуті у кулаки, та які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, рубано-різані рани правого стегна та гомілки, які утворились від дії гострого предмету, яким могло бути лезо сокири, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, в наслідок чого ОСОБА_6 , не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його, а саме злочинні дії останнього були припинені військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які на той момент забігли у бліндаж почувши крики на допомогу.

ІІ. Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, що між ним та ОСОБА_8 стався конфлікт через нецензурні вислови ОСОБА_8 в його бік. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений взяв до руки сокиру та почав наносити ОСОБА_8 удари по голові обухом сокири. ОСОБА_8 впав на підлогу, після чого він продовжив наносити ОСОБА_8 удари гострою частиною сокири у тулуб та у верхні та нижні кінцівки. Коли ОСОБА_8 втратив свідомість, ОСОБА_6 продовжив свій злочинний умисел. Загалом було нанесено приблизно 12 ударів. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

IІІ. Позиція потерпілої

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 зазанчив, що 28 січня 2025 року між ним та ОСОБА_6 стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 почав наносити йому телексні ушкодження, від яких він втратив свідомість. Прийшов до тями лише в реанімації. Покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.

IV. Мотиви суду

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого

Допитавши потерпілого, обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за незакінчений замах на умисне вбивство .

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115.КК України

VІ. Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. З 2005 року перебуває під консультативним наглядом у лікаря-нарколога.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на те, що життя людини, згідно зі ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя, а серед злочинів проти особи вбивство становить особливу небезпеку, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_6 не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_6 .

Судом також встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2025 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.309 КК України, до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання приєднано не відбуте покарання попереднього вироку суду та остаточно засуджений до 2 років 10 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виправній установі закритого типу.

Оскільки новий злочин за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднує невідбутий строк покарання, призначений за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2025 року.

VII. Вирішення цивільного позову

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК, потерпілий ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім І.І.Мечнікова». На лікування ОСОБА_8 вищезазначеним медичним закладом було витрачено 3040,38 грн., у зв`язку з чим прокурором подано цивільний позов в інтересах КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім І.І.Мечнікова» на суму 3 040 гривень 38 копійок.

Згідно з статтею 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Позовні вимоги прокурора про стягнення на користь КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім І.І.Мечнікова» в розмір 3 040 гривень 38 копійок підлягають задоволенню.

В даному кримінальному провадженні відсутні витрати на проведення судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст.71 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2025 року, у виді позбавлення волі строком на два роки десять місяців, остаточно визначив до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з 28 січня 2025 року, із зарахуванням попереднього ув`язнення у строк покарання.

Цивільний позов прокурора в інтересах КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім І.І.Мечнікова» про відшкодування шкоди задовольнити.

Cтягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на користь КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім І.І.Мечнікова» матеріальну шкоду у розмірі 3 040 (три тисячі сорок) гривень 38 копійок

Речові докази: сокира чорного кольору «Intertool», яку вилучено та упаковано до паперового коробку знищити; змив речовини бурого кольору поміщений на тампон який упаковано у сейф пакет NPU04558334, після проведення відповідних експертиз передано на зберігання у камеру речових доказів BIlE N?3 м. Лиман-знищити; військовий квіток на ім?я ОСОБА_6 , номер НОМЕР_2 , який передано під розписку ОСОБА_6 - залишити у останнього; камуфльовані штани, камуфльована куртка, камуфльований кітель, берці зеленого кольору, передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП N?3 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3