Справа № 576/480/25
Провадження № 1-кп/576/198/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 0000022 від 13.01.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Глухів Сумської область, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , базова середня освіта, не одружений, студент 2 курсу магістратури ВСП «Глухівського агротехнічного коледжу СНАУ», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого

-ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2025 року близько 23 год. 55 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , який мав технічні несправності ходової частини, які могли бути виявлені водієм до дорожньо-транспортної пригоди рухаючись автодорогою по вул. Миклашевських у м. Глухів Сумської області, в напрямку вул. Заводська, з пасажирами ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знехтував безпекою дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив своєчасних заходів для зупини керованого ним транспортного засобу, не впорався з керуваннням та допустив виїзд за межі автодороги і наїзд на дерево, яке знаходилось на узбіччі.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи (за експертною спеціальністю 10.1 «Досліження механізму та обставин ДТП») під час керування автомобілем «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , у діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України (затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, введених в дію з 01.01.2002) передбачених пунктами 12.1, 2.3а, 31.1, 31.4, 31.4.5 (а,г), із яких невідповідність вимогам п. 12.1 з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

Таким чином умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

15 травня 2025 року у м. Глухів Сумської області між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення. Відповідно до даної угоди ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі оголошеної йому підозри за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, у судовому провадженні.

Зазначивши в угоді всі необхідні відомості, що визначені ст. 472 КПК України, врахувавши обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків, завданих потерпілому та закладу охорони здоров`я, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого: останній раніше не судимий та притягується до кримінальної відповідальності вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має молодий вік, добровільно відшкодував завдані збитки закладу охорони здоров`я та потерпілому ОСОБА_5 , останній жодних претензій матеріального чи морального характеру до нього не має та просить його суворо не карати, сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

У судовому засіданні прокурор зазначила, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просила угоду про примирення затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, стягнути витрати на проведення судових експертиз, вирішити долю речових доказів, а цивільний позов залишити без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286-1 КК України визнав повністю, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Повідомив, що дійсно примирився з обвинуваченим. Просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.

Захисник у судовому засіданні також просив затвердити дану угоду та призначити саме узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У відповідності до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та підтримав укладену з потерпілим угоду про примирення.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з вищевикладеного, із урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винної та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно зі ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому та закладу охорони здоров`я, а також активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою провину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку; дані про особу обвинуваченого: раніше не судимий та притягується до кримінальної відповідальності вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має молодий вік, на обліку у лікарівнаркоглога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував завдані збитки закладу охорони здоров`я та потерпілому ОСОБА_5 , останній претензій матеріального чи морального характеру до нього не має та просить його суворо не карати.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, та приймаючи до уваги наявність більше двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд погоджується із узгодженою сторонами мірою покарання, визнає дані обставини винятковими та вважає, що мінімальна міра покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, у зв`язку із чим, приходить до висновку про доцільність переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1, а саме у виді штрафу, який є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вказані обставини, які надають право суду для застосування ст. 69 КК України та переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 01 листопада 2022 року, справа № 727/2780/21, провадження № 51-4476км21.

Зважаючи на керування обвинуваченим автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та наслідки в результаті порушення обвинуваченою правил безпеки дорожнього руху у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а арешт, який накладено ухвалою слідчого судді скасувати.

Цивільний позов КНП Глухівська міська лікарня Глухівської міської ради слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 15 травня 2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Цивільний позов КНП Глухівська міська лікарня Глухівської міської ради - залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 7859 грн. процесуальних витрат за проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2025 року, на автомобіль «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_10 - скасувати, автомобіль залишити у розпорядженні власника.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1