Справа № 481/1136/25
Провадж.№ 1-кс/481/394/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг, Миколаївської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення,

Встановив:

29 липня 2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, відносно посадових осіб ТОВ "Прометей Рад".

Скаргу обґрунтовував тим, що 02.10.2024 року ОСОБА_3 здав три машини насіння до ТОВ «ПрометейРад», дві з яких було списано на бартер : селітра 2 тони вартістю 34 200 грн та солярка 600 л. вартістю 26400 грн, а залишок переписав на видачу готівки. 04.04.2025 року, коли скаржник переписав третю машину насіння вагою 5 тон 330 кг., йому бухгалтер ТОВ «ПрометейРад» повідомив, що із 140000 грн, які скаржник мав отримати з даної машини, йому нарахували лише 39520 грн, а решту знову переписали на бартер, тобто бухгалтер навмисно двічі переписала кошти на бартер.

Враховуючи вищевикладене 21.07.2025 р. скаржник подав до ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.190 КК України, в якій виклав вищенаведені обставини, а також просив прийняти міри. Однак ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області не надало представнику ні відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, ні будь-якої іншої інформації щодо результатів розгляду заяви від 21.07.2025 р. про вчинене кримінальне правопорушення, тому він змушений звертатися до слідчого судді щодо оскарження такої бездіяльності.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Представник органу, дії якого оскаржуються у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги слідча суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення - вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є - верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні належать, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 21.07.2025 року ОСОБА_3 було подано до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області заяву, в якій просив прийняти міри щодо посадових осіб ТОВ «ПрометейРад» за фактом шахрайських дій. Дана заява зареєстрована 21.07.2025 за № 6460. У своїй заяві ОСОБА_3 описує обставини, якими і обґрунтована скарга.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Таким чином, аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що внесенню в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Такий висновок слугує гарантією кожної особи від необґрунтованого обвинувачення, процесуального примусу, а також безпідставного свавілля.

Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Слідчий суддя також зазначає, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Необхідною і достатньою складовою підстави кримінальної відповідальності за шахрайство є усвідомлення суб`єктом кримінального правопорушення того факту, що предмет кримінального правопорушення є для нього чужим, що він заволодіває чужим майном за відсутності будь-якого дійсного чи уявного права на нього. Вказівка у ст. 190 КК України на вчинення шахрайства стосовно чужого майна, виходячи з органічного зв`язку між його об`єктивними ознаками, психічне ставлення до яких необхідно встановити за змістом цієї кримінально-правової норми, свідчить про те, що кримінальна відповідальність за шахрайство пов`язана, як правило, не зі встановленням ознак конкретної особи, власності якої заподіяно шкоду, а зі встановленням усвідомлення винним факту заволодіння майном, яке належить іншій особі (чужим для нього), з метою його безоплатного, безповоротного обернення на свою користь (чи третіх осіб) за відсутності законних підстав для того і збільшення внаслідок цього власних майнових фондів (чи третьої особи). Усвідомлення винуватим, кому саме належить чуже для нього майно та на яких підставах, чи заволодіває він майном, ввівши в оману (обманувши) власника предмета кримінального правопорушення чи іншу особу, у фактичному володінні якої перебуває предмет кримінального правопорушення, не є обов`язковим для встановлення ознак шахрайства, якщо не йдеться про врахування матеріального становища конкретного потерпілого за ч. 1 ст. 190 КК України.

Зазначене узгоджується з постановами Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 712/48/15-к та від 14 вересня 2022 року у справі № 419/703/16-к.

У Постанові Верховного Суду від 16.08.2022 рок, у справі № 442/3912/19, зазначено, що відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати.

Шахрайство (ст. 190 КК) слід відмежовувати від цивільно-правових деліктів з урахуванням того, що отримання майна з умовою виконання зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати. Якщо одна сторона договору, яка отримала передоплату, приймаючи на себе зобов`язання за цим договором, почала виконувати його умови, розпочавши певні роботи, однак припинила це робити через певні об`єктивні обставини, то це свідчить про відсутність ознак шахрайства та вказує на наявність цивільно-правових відносин між сторонами договору.

До того ж слідчий суддя зазначає, що Об`єктивна сторона частини 3 статті 190 Кримінального кодексу України (шахрайство, що завдало значної шкоди) передбачає заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, якщо це завдало значної шкоди потерпілому. Шкода для потерпілого є значною, якщо збитки для потерпілого від шахрайства становлять від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у 2025 році від 151 400,00 гривень до 378 500,00 гривень.

При цьому ОСОБА_3 повідомляє, що йому завдано шкоду на суму 104000 грн, що є меншою він мінімально необхідної для кваліфікації дій за ч.3 ст.190 КК.

Отже, слідчий суддя вважає, що описані в заяві відносини є цивільно-правовими,скаржником обраний не вірний спосіб захисту своїх прав, якщо вони порушуються, оспорюються або не визнаються іншою особою, і лежить за межами кримінального процесу.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала в повному обсязі складена 07.08.2025.

Слідчий суддя