Справа № 211/418/24
Провадження № 1-кс/211/907/25
У Х В А Л А

іменем України

09 липня 2025 року

Слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000277,-

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника - адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження №0000277 за ст. 390-1 КК України.

Вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято необґрунтовано та безпідставно. Старшим дізнавачем ВД ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області не було повно та всебічно проведено слідчі дії у даному кримінальному провадженню, просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 30.12.2024.

У судовому засіданні скаржник та її представник вимоги скарги підтримали просили її задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом із тим, від органу досудового розслідування надійшли матеріали кримінального провадження №0000277 від 03.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та письмові пояснення, в яких старший дізнавач СД ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечує, вважає, що ним здійснені всі необхідні процесуальні дії, які є достатніми для того, щоб дійти висновку про наявні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбаченічастиною першою статті 303цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Заслухавши пояснення представника особи, в інтересах якої подана скарга, та скаржниці ОСОБА_3 , дослідивши долучені до неї матеріали та матеріали кримінального провадження №0000277 від 03.11.2023, слідчий суддя дійшов такого висновку.

03.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та зареєстровано кримінальне провадження №0000277 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України.

На підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 02.08.2023 року, видано обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_6 , яким визначено їй такі заходи тимчасового обмеження: - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців; - заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців. Про видачу обмежувального припису визначено повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Вищевказане рішення апеляційного суду набрало законної сили 02.08.2023.

Відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000277 від 03.11.2023 були внесені на підставі заяви ОСОБА_3 за фактом того, що 15.10.2023 приблизно о 22:51 годині ОСОБА_6 , будучи ознайомлена з постановою суду, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженнями суду, перебуваючи за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 76/37, почала принижувати ОСОБА_3 , а саме висловлюватись нецензурною лайкою в адресу останньої, тим самим умисно вчинила дії, щодо невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом.

З матеріалів скарги та кримінального провадження вбачається, що старший дізнавач СД ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , постановою від 30.12.2024 закрив кримінальне провадження №0000277 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змістуст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий (дізнавач) приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що застаттею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободдержава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий, дізнавач зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим, дізнавачем постанови.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування..

Вказаних вимог законодавства дізнавач, на думку слідчого судді, у повній мірі не дотримався.

Так, ст. 390-1 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Частина 3 ст. 53 Стамбульської конвенції передбачено, що Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб порушення обмежувальних або захисних приписів підлягало ефективним, пропорційним та переконливим кримінальним або іншим юридичним санкціям.

Склад кримінального правопорушення, передбаченого устатті 390-1 КК України, є формальним, а отже кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення передбаченого законом діяння. Кримінальне правопорушення вважається закінченим у першій і другій формах - з моменту, коли хоча б один з обов`язків, передбачених відповідним обмежувальним заходом чи приписом, було порушено зобов`язаною особою, у третій формі - з моменту, коли особа фактично ухилилась від виконання заходів, передбачених програмою для кривдників.

Так, у постанові про закриття кримінального провадження від 30.12.2024 дізнавач зазначає, що відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 належним чином була ознайомлена з заборонним приписом і що їй було роз`яснено його зміст.

Слідчий суддя не може погодитися з такими висновками дізнавача, оскільки із вступної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 02.08.2023 року (у справі № 211/2916/23) вбачається, що ОСОБА_6 була присутня у судовому засіданні при розгляді справи про встановлення обмежувального припису, брала участь в обговоренні вказаних питань, і вона була присутня під час проголошення вказаного рішення.

Також дану постанову Дніпровського апеляційного суду від 02.08.2023 року ОСОБА_6 отримала від працівників поліції 09.10.2023 за місцем мешкання та була ознайомлена з умовами обмежувального припису.

Таким чином, нероз`яснення наслідків його порушення є виключно недоопрацюваннями з боку співробітників поліції та небажанням ОСОБА_6 з`ясовувати правові наслідки встановлення для неї обмежень, як до кривдника.

Крім того, старшим дізнавачем не проведено досудове розслідування в повному об`ємі, а саме, в основу постанови про закриття провадження ним покладено скріншоти, надані ОСОБА_6 , з яких дійсно вбачається, що ОСОБА_3 неоднократно надсилала їй повідомлення з проханням перетелефонувати, але з наданих повідомлень не вбачається, у який саме час вони надійшли, а саме дізнавач повинен був з`ясувати чи надходили ці повідомлення у період дії обмежувальних заходів, встановлених Дніпровським апеляційним судом, у період з 02.08.2023 по 02.02.2024.

Також, дізнавачем не було встановлено чи телефонувала ОСОБА_6 саме у зазначений вище період ОСОБА_3 або іншим чином контактувала з нею, зокрема, шляхом направлення повідомлень. При цьому, встановивши після огляду телефона ОСОБА_3 , що у період дії обмежувального припусу до неї 08.09.2023 та 15.01.2024 телефонувала ОСОБА_6 , дізнавач не мотивував жодним чином неврахування цих обставин, та не встановив чи була фактично телефонна розмова між цими особами, що можливо було перевірити шляхом отримання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володіння операторів телекомунікаційних мереж.

Крім того, дізнавачем витребувано та долучено матеріали щодо вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, при цьому дані протоколи складалися 21.06.2023 та вони стосувалися подій від 20.06.2023, що передували постанові Дніпровського апеляційного суду від 02.08.2023. Разом із цим, констатувавши притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, саме за порушення встановлених щодо неї судом обмежувальних заходів, дізнавач не лише не враховує даний факт, хоче саме від цього залежить можливість встановлення або відсутності системності у діях ОСОБА_6 , що передбачає ст. 390-1 КК України, але і не витребовує матеріали, складені поліцейськими за даним фактом, зокрема відомості з боді-камер, поліцейських, які прибули за викликом, щодо зафіксованих на них пояснень ОСОБА_6 з приводу причин порушення нею вимог обмежувального припису.

Додатково слідчий суддя зазначає, що з наданих матеріалів провадження не вбачається, яким чином було виконано вказівку прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури у постанові про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 23.08.2024 в частині не надання ОСОБА_6 пояснень за фактом подій від 15.10.2023.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем усіх зібраних та перевірених доказів, тому його висновок про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.284, 303,306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000277- задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000277 від 03.11.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000277 від 03.11.2023 повернути до СД ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для відновлення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1