Справа №613/1488/25 Провадження № 1-кс/613/458/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року. Богодухівський районний суд Харківської області:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові заяву судді Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000316 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_3 надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України.

Головуючим у справі суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід у цьому кримінальному провадженні.

В обґрунтування заяви суддя зазначила, що ОСОБА_4 інкриміновано невиконання постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 08.05.2025 по справі №613/645/25, яка винесена суддею ОСОБА_3 , посилалась на положення п.4 ч.1 ст.75 КПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики та п.2.6 Бангалорських принципів поведінки судді.

Прокурор надала заяву, в якій просила розглянути заяву про самовідвід за її відсутності, вирішити питання відповідно до вимог закону.

Інші особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не прибули.

Вивчивши доводи заяви, суд доходить таких висновків..

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений частинами 1, 2 статті 75 КПК, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Окрім того, частиною 1 статті 76 КПК визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тобто неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим. При цьому, згідно з частиною 4 статті 80 КПК, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі "Білуха проти України" (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу чи самовідводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування складу суду для розгляду конкретної справи у встановлений законом спосіб (об`єктивний критерій), та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

З приєднаних до заяви про самовідвід матеріалів випливає, що постановою судді Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_3 від 08.05.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постанова набрала законної сили.

Як зазначено в заяві про самовідвід, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України невиконання судового рішення, а саме постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 08.05.2025 по справі №613/645/25, яка винесена суддею ОСОБА_3 .

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

До таких прикладів відноситься якщо: 1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; 2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; 3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

В коментарях до Бангалорських принципів поведінки суддів від 2007 року, розміщених на офіційному сайті Ради суддів України, зазначено, що особисті цінності, яких дотримується суддя, його світогляд чи уявлення про закон не можуть вважатися упередженістю. Той факт, що суддя має певну загальну думку щодо правового чи соціального питання, яке безпосередньо стосується справи, не позбавляє його/її права розглядати справу.

Так, суддею винесено постанову у справі про притягнення особи ( ОСОБА_4 ) до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак встановлені у цій справі обставини, а також висновок щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП жодним чином не впливають на можливість розгляду тим самим складом суду кримінального провадження щодо тієї самої особи, якій інкриміновано невиконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Постанова у справі №613/645/25 ухвалена іменем України, набрала законної сили.

В заяві про самовідвід не міститься посилання на неможливість ухвалення об`єктивного рішення, про наявність упередженого ставлення, особисту зацікавленість, тощо, доводи не охоплюються диспозицією статті 76 КПК України щодо повторної участі в розгляді кримінальних проваджень.

Отже, на переконання суду, зазначені в заяві про самовідвід обставини не відносяться до обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, та не є такими, які могли б свідчити про її упередженість.

Керуючись ст. ст.7,9, 75, 76, 80, 81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000316 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя