Справа № 134/1106/25
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2025 року с-ще Крижопіль

Слідчий суддя Крижопільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 13.07.2025 за № 00000192 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володарка Київської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

встановив:

14 липня 2025 року старший слідчий СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Крижопільського районного суду з клопотанням, погодженим начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими особами, що організували незаконне переправлення громадян України через державний кордон України на територію Республіки Молдова, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, сприяв їх діям шляхом надання засобів, а саме автомобіля для перевезення осіб, які виявили бажання незаконно перетнути кордон, та забезпечення їх необхідними засобами для подолання можливих перешкод на шляху слідування до державного кордону.

У зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України з 5 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, дію якого продовжено до теперішнього часу.

Пунктом 3 вказаного Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

12.07.2025 року (точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) невідома особа чоловічої статі, профіль якої підписаний ОСОБА_8 , спілкуючись по телефону через месенджер «Telegram» з ОСОБА_5 , висловила останньому пропозицію організувати незаконне переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України на територію Республіки Молдова поза пунктами пропуску за грошову винагороду.

Будучи обізнаними зі способами та порядком здійснення охорони державного кордону представниками служб охорони державного кордону України та Республіки Молдова, місць дислокації їх мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, невідома особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , узгодили з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 час та місце незаконного переправлення та те, що 12.07.2025 їх доправлять до державного кордону України, де вони у пішому порядку перейдуть на територію Республіки Молдова поза пунктом пропуску.

Так, 06.07.2025 за вказівкою невстановленої особи, що здійснювала коригування руху осіб через месенджер «Telegram», профіль якої підписаний « ОСОБА_11 » ( ОСОБА_12 , НОМЕР_1 ) повідомлено ОСОБА_9 про те, що 07 липня 2025 року о 08 годині за ним в м. Харків прибуде автомобіль марки «Mitsubishi L-200» чорного кольору та доставить його до селища Піщанка Тульчинського району Вінницької області. Після того як ОСОБА_9 здійснив посадку до автомобіля, він дав водію 4000 доларів США готівкою за доставку його до вищезазначеного населеного пункту. По прибуттю ОСОБА_9 заселився в готель «Доміно», що розташований за адресою: вул. Центральна, с-ще Піщанка Тульчинського району Вінницької області, та став очікувати на подальші вказівки. Під час перебування в готелі, з ним на зв`язок також вийшов «Maluy» ( ОСОБА_8 ), який періодично консультував його щодо запланованого незаконного перетину кордону.

10.07.2025 « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 ) повідомив ОСОБА_10 про те, що 12.07.2025 за ним у м. Київ прибуде водій, який доставить його та ще одну особу до місця початку пішого маршруту, а також було повідомлено, що водій надасть спорядження та інвентар, з метою подолання інженерних загороджень на місці запланованого незаконного перетину державного кордону України.

12.07.2025 близько 13 години, попередньо придбавши за вказівкою невідомої особи «Maluy» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) спорядження та інвентар, необхідний для подолання можливих перешкод на шляху слідування до державного кордону, ОСОБА_5 прибув автомобілем марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , в район місця проживання ОСОБА_10 , а саме поблизу вулиці Лук`янівська в м. Київ, після чого ОСОБА_10 за вказівкою « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 ) здійснив посадку у даний автомобіль, оплативши ОСОБА_5 заздалегідь обумовлену суму у розмірі 500 доларів США, та вирушив до селища Крижопіль за маршрутом Київ - Умань - Гайсин - Тульчин - Ободівка - Крижопіль.

Того ж дня близько 20 години 40 хвилин по прибуттю до селища Крижопіль Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_5 висадив ОСОБА_10 та попрямував до с-ща Піщанка ще за однією особою, яка мала намір перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_9 , який очікував у готелі «Доміно» с-ще Піщанка Тульчинського району Вінницької області.

12.07.2025 близько 21 години ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , продовжуючи свої злочинні дії, дотримуючись заздалегідь визначеного плану із невстановленими особами, що полягали у наданні транспортного засобу, та за їх вказівками, розпочав рух з пасажирами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по маршруту у напрямку до кордону із Республікою Молдова (Придністровської Молдавської Республіки).

В подальшому ОСОБА_5 за вказівкою невстановленої особи, яка має в користуванні телеграм-контакт ОСОБА_8 , здійснив доставку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до північної околиці населеного пункту Калинівка Тульчинського району Вінницької області за грошову винагороду 500 доларів США, після чого, передавши пасажирам придбані ним речі, здійснивши висадку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а сам поїхав у зворотному напрямку.

Однак, здійснити незаконне переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова (Придністровської Молдавської Республіки) не вдалося, так як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були виявлені 12.07.2025 працівниками Державної прикордонної служби біля проміжного прикордонного знаку 0223 с. Грабарівка Тульчинського району Вінницької області - с. Фрунзівка (РМ ПМР), що розташоване в напрямку прикордонної смуги.

13.07.2025 о 00 год. 30 хв. ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться у протоколах допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , протоколах огляду місця події від 13.07.2025, протоколі затримання ОСОБА_5 , протоколах проведення слідчого експерименту з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , речовими доказами.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, складено та вручено ОСОБА_5 13.07.2025 о 20 годині 03 хвилин слідчим слідчого відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_13 .

Водночас в ході досудового слідства у даному кримінальному провадженні вбачається наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 , який являється жителем іншої області, може переховуватись від слідства та суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, з метою запобігання вищевказаним ризикам, доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими та не можуть бути застосовані, оскільки підозрюваний не виконуватиме в повній мірі обов`язки, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, що не сприятиме запобіганню вказаним ризикам.

Іншими обставинами, що сукупно вказують на можливість та необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно ст. 178 КПК України, також є те, що ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин у сфері охорони Державної таємниці, недоторканості Державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, за яке передбачене покарання до дев`яти років позбавлення волі, його вік, тобто ті фактори, які дають змогу безперешкодно застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, встановивши заставу у межах сорока розмірів прожиткового мінімуму.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання, просить застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний час, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 має на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких проходить інклюзивне навчання, в зв`язку з чим батьки забезпечують йому отримання психолого-педагогічних та корекційно-розвиткових послуг. Дружина ОСОБА_5 не працює, оскільки здійснює догляд за дітьми, тому сім`ю матеріально забезпечує лише ОСОБА_5 , який надає послуги з перевезення пасажирів в м. Київ. Окрім того, ОСОБА_5 здійснює догляд за своїм батьком, який є особою з інвалідністю другої групи безстроково. У ОСОБА_5 є рідна сестра, однак вона не може доглядати батька, так як проходить військову службу та періодично знаходиться в зоні бойових дій. Наведені обставини дають підстави зробити висновок про те, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, що знижує ризик його переховування від слідства та суду. Навпаки ОСОБА_5 бажає співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти встановленню істини у справі. Також, враховуючи, що судом задоволено клопотання слідчого про проведення під час досудового розслідування допиту свідків у даному кримінальному провадженні, ризик того, що ОСОБА_5 буде на них незаконно впливати відпадає. Інших підстав для обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу стороною обвинувачення не наведено. Разом з тим, якщо суд дійде висновку про задоволення клопотання, захисник просить визначити підозрюваному заставу у мінімальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що органом досудового розслідування - ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000192, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадку затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, у тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Зі змісту оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що йому інкримінується вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, то такі вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, з метою уникнення покарання, може намагатись переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик впливу на свідків існує також на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження, тим більше, що у даному кримінальному провадженні можуть бути інші свідки, окрім тих, які будуть допитані в судовому засіданні на стадії досудового розслідування.

Наведені стороною захисту обставини, хоч і підтверджені відповідними доказами, однак не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що інший, більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Встановлені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, тяжкості імовірного покарання за злочин, по якому оголошено підозру, способу його вчинення та суспільної небезпеки в умовах воєнного стану та заборони виїзду за межі України особам мобілізаційного віку, особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тим самим перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому береться до уваги стала практика Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства; тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи наведені ризики, встановлені обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Більш м`які запобіжні заходи забезпечити виконання цієї функції не зможуть.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначаючи розмір застави, вважаю, що застава в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 10 вересня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту - відмовити.

Визначити у даному кримінальному провадженні заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн., в разі внесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк по 10 вересня 2025 року включно наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (залежно від стадії кримінального провадження);

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: