Справа № 345/411/25
Провадження № 11-кп/4808/231/25
Категорія ч.1 ст.296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

особи, щодо якої подано клопотання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000087 за апеляційними скаргами особи, щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2025 року , -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні №0000087 щодо ОСОБА_9 . Застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Залишено без розгляду цивільний позов Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 , 08.04.2024 близько 12 год. 21 хв., перебуваючи по місцю свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 через вікно побачив автомобіль поліції, який був припаркований біля будинку № 12 по проспекту Лесі Українки. Після чого ОСОБА_9 з вікна власного помешкання, за допомогою напівавтоматичного пневматичного газобалонного пістолета марки SASMAKAROV, калібру 177 (4,5 мм) НОМЕР_1 , промислового виробництва (виробник SAS Тайвань), який призначений для стрільби круглими кулями для пневматичної зброї та відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-24/4981-БЛ від 08.05.2024 не відноситься до вогнепальної зброї, здійснив декілька пострілів по службовому автомобілю Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області марки «RenaultDuster», д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, 2023 року випуску, від чого розбилось скло у водійській дверці вказаного транспортного засобу.

Внаслідок дій ОСОБА_9 , було пошкоджено службовий автомобіль та потерпілому в особі Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 9 648 гривень 41 копійку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, які за своїм змістом є ідентичні.

Просять змінити ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2025 року, призначивши щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що фактичні обставини справи, усвідомлення вчиненого, важкий стан здоров`я ОСОБА_9 , давали суду підстави для застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Просять врахувати особу винного, а саме те, що ОСОБА_9 є особою не молодого віку (1975 року народження), інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , негативних характеристик немає, раніше не судимий.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_9 та його захисник підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг. При цьому, ОСОБА_9 вважав, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про необхідність застосування до нього примусових заходів медичного характеру, оскільки за станом здоров`я він не потребує примусового лікування ;

- прокурор заперечив проти поданих апеляційних скарг та просив залишити ухвалу суд без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до роз`яснень, які містить п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» ухвала (постанова) у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст.420 КПК, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Згідно із ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Положеннями ч. 1 ст. 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

В п. 3 Постанови Пленуму № 7 від 03.06.2005 р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при вирішенні питання застосування до особи примусових заходів медичного характеру слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб за висновком судово-психіатричної експертизи.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 року у справі №221/6664/19, статтею 94 КК визначено три критерії, які суд має врахувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб).

При цьому, ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК критерії в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

У відповідності до вище наведених вимог кримінального процесуального закону, суд, при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру, серед іншого, має встановити зокрема, чи було вчинене особою суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, у стані неосудності, а також чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Так, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та що таке діяння ним було вчинено в період, коли він не усвідомлював свої дії та не керував ними.

Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №9/2025 від 09 січня 2025 року експерт дійшов висновку, що ОСОБА_9 страждає і страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих щодо нього протиправних дій психічним розладом параноїдною шизофренією, що згідно МКХ-10 F 20.0. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину підекспертний ОСОБА_9 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру лікування в психіатричному відділенні (а.п. 116-125).

Окрім цього, вивченням вищевказаного висновку встановлено, що відносно ОСОБА_9 неодноразово судами застосовувались примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні.

Зокрема, ОСОБА_9 , по факту скоєного ним 27.08.2012 року суспільно-небезпечного діяння (пострілами із револьвера спричинив потерпілому вогнепальне непроникаюче поранення черепа), 05.09.2012 року проходив судово-психіатричну експертизу в Івано-Франківському ОКПНД, згідно з висновком якої та на виконання ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.11.2012 року до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим наглядом з 14.12.2012 року по 13.05.2019 року. За рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 05.04.2019 року змінено застосування ПЗМХ у психіатричному закладі з суворим наглядом на застосування ПЗМХ у психіатричному закладі із посиленим наглядом. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2020 року змінено застосування ПЗМХ з примусового лікування в умовах відділення посиленого нагляду на примусове лікування у психіатричному закладі з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом за місцем реєстрації. Ухвалами Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11.03.2021 року та 09.09.2021 року двічі продовжувалися ПЗМХ у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на строк шість місяців. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2022 року ОСОБА_9 змінено ПЗМХ з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на дання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В подальшому ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР»: з 26.10.2023 року по 27.10.2023 року, оскільки його психічний стан погіршився напередодні госпіталізації в стані сп`яніння бігав по гаражах, наніс собі поверхневий поріз в ділянку живота; з 05.01.2024 року по 12.01.2024 року , оскільки його психічний стан погіршився протягом останніх днів поводив себе агресивно, молотком стукав в сусідські двері, облив їх легкою речовиною та намагався підпалити; з 08.04.2024 року по 24.04.2024 року, оскільки психічний стан погіршився у день поступлення був неспокійним, збудженим, зробив постріл з пневматичної зброї; з 30.10.2024 року по 08.11.2024 року, оскільки психічний стан погіршився у день поступлення був неспокійним, ходив з ножем, бо троє чоловіків біля гаражу хочуть заподіяти йому шкоду. Перебуває під наглядом районного психіатра з 09.08.2004 року, діагноз: параноїдна шизофренія. Оглядався районним психіатром 2023 року, з приводу направлення на МСЕК (продовження групи інвалідності). Самостійно за лікуванням не звертався. Амбулаторне лікування призначалось тричі в 2022 році. На даний час даних за прийом підтримуючого лікування немає.

Що стосується доводів апеляційних скарг з приводу того, що ОСОБА_9 можливо застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, то колегія суддів констатує наступне.

Колегія суддів вважає, що ставити під сумнів правильність висновку судово-психіатричного експерта №9/2025 від 09 січня 2025 року не вбачається підстав, а тому висновки суду щодо застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із посиленим наглядом щодо ОСОБА_9 ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції матеріалах провадження та є обґрунтованими.

Наведені в апеляційних скаргах характеризуючи дані особи ОСОБА_9 не спростовують та не впливають на висновки суду про необхідність застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно із ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 513 КПК України, якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Таких обставин на даний час не встановлено, як не було надано таких доказів і стороною захисту.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні чи скасуванню, з викладених в апеляційних скаргах мотивів, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги особи, щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2025 року про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5