У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 4 відділу слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 27.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001801, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 4 відділу слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 26.02.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001801, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. Збройними Силами Російської Федерації, що діяли за наказом керівництва Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська Російської Федерації вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим військового стану», визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Також, 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2024 року, Громадянин України ОСОБА_5 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, будучи негативно налаштованим стосовно держави Україна, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ Національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на організацію вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, в.т.ч. і шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань . З метою реаліхації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 в російському Telegram-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» знайшов допис, в якому агітували осіб з числа громадян України залучатися до руху під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Після контакту з представниками вказаного руху ОСОБА_5 написала особа в «Telegram» з ім`ям « ОСОБА_8 » та юзер-неймом « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Після чого,у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2024 року ОСОБА_5 отримав вказівку від представників руху «Дозор», які є представниками спецслужб РФ та діють в їх інтересах - на пошук автотранспорту представників ТЦК та СП з подальшою фотофіксацією для звітності «куратору».

Надалі, переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на підпал транспортного засобу Збройних Сил України та інших військових формування, не пізніше липня 2024 року, ОСОБА_5 провів розвідку в спальному районі «Троєщина», де виявив два автомобілі на території ЖК «Милославич» про що доповів «куратору» та відправив їх фотознімки. Під час підготовки до вчинення злочину ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час та місце здійснив покупку бензину для виготовлення запалювальної суміші та двох запальничок.

Після чого ОСОБА_5 21.07.2024, точний час розслідуванням не встановлений, знайшов місце в лісосмузі біля вулиці Мисливської в. м. Київ, діючи умисно, з метою пошкодження чужого майна шляхом підпалу,переодягнув речі, приготував «запалювальні суміші» та обладнав «схрон».

Цього ж дня, близько 02:30 год. ОСОБА_5 діючи умисно, з метою умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, реалізуючи свій злочинний умисел, здійснив підпал автомобілю «Mitsubishi L200» кольору «хакі» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,по вул. Миколи Закревського, буд. 95-В, географічні координати ІНФОРМАЦІЯ_6, НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .

Далі, діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел, в проміжок часу приблизно з 02.55 год. по 03.00 год. здійснив підпал автомобіля «Volkswagen Transporter» темно-зеленого кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 , по АДРЕСА_3 , географічні координати НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_10 .

Про результати виконання свого умислу, направленого на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_5 доповів про роботу «куратору» та надіслав йому відеозапис завантажений з Телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з фіксацією наслідків підпалу та знищення транспортних засобів, за що отримав 500 USDT.

Умислом ОСОБА_5 охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, та безпосередньо транспортному засобу, що перебуває у їхньому користуванні. При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та передбачав настання суспільно небезпечних наслідків.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , підозрюється в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 21.07.2024, точний час розслідуванням не встановлений, знайшов місце в лісосмузі біля вулиці Мисливської в. м. Київ, діючи умисно, з метою пошкодження чужого майна шляхом підпалу,переодягнув речі, приготував «запалювальні суміші» та обладнав «схрон».

Цього ж дня, близько 02:30 год. ОСОБА_5 діючи умисно, з метою умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, реалізуючи свій злочинний умисел, здійснив підпал автомобілю «Mitsubishi L200» кольору «хакі» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,по вул. Миколи Закревського, буд. 95-В, географічні координати ІНФОРМАЦІЯ_6, НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .

Далі, діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел, в проміжок часу приблизно з 02.55 год. по 03.00 год. здійснив підпал автомобіля «Volkswagen Transporter» темно-зеленого кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 , по АДРЕСА_3 , географічні координати 50.5183, НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_10 . Надалі, ОСОБА_5 .

Про результати виконання свого умислу, направленого на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_5 доповів про роботу «куратору» та надіслав йому відеозапис завантажений з Телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з фіксацією наслідків підпалу та знищення транспортних засобів, за що отримав 500 USDT.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , підозрюється в умисному знищенні чужого майна шляхом підпалу, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 194 КК України.

07.04.2025органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 194 КК України, тобто у вчиненні перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у період воєнного стану та в умисному знищені чужого майна шляхом підпалу.

На переконання сторони обвинувачення обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: рапортом про виявлене кримінальне правопорушення; протоколами оглядів; протоколом обшуку, повідомленням про підозру та іншими матеріалами кримінального провадження.

08.04.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва щодо громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06.06.2025 включно.

05.06.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва щодо громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 07.07.2025 включно.

Під час досудового розслідування - встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які дають підстави для продовження до підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на що слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Заперечення зводиться до необгрунтованості підозри, про яку повідомлено його підзахисного та ризиків, про існування яких зазначає слідчий в клопотанні та які підтримала прокурор в судовому засіданні. Окрім того, захисником повідомлено окремі обставини затримання його підзахисного, зокрема "фактичне" затримання 27.03.2025 під час проведення за участі його підзахисного "фактичного" обшуку за місцем його проживання, звідки він, на переконання захисника, пішов разом з працівниками СБУ. На підтвердження даного факту захсиником надано витяг з ЄРДР № 0001434 від 15.04.2025, відомості внесено за заявою ОСОБА_11 про зникнення її сина ОСОБА_5 26.03.2025 та протокол огляду місця події від 31.03.2025, де за твердженням захисника зафіксовано факт попереднього проведення обшуку, з огляду на безлад та розкидані речі.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001801, внесеного до ЄРДР 21.07.2024, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, 07.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.06.2025 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стовно підозрюваного ОСОБА_5 до 07.07.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.07.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001801 від 21.07.2024 року до шести місяців, тобто до 07.10.2025 року.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази та інші матеріали кримінального провадження в їх копіях, які на думку слідчого судді, обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_5 , до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке розслідується, а саме: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення а.с. 27, рапорт а.с. 28, матеріали виконання доручення а.с. 29-30, 86-87, 88-89, протокол огляду а.с. 31-41, 90-108, висновок №8 а.с. 42-50, протокол огляду місця події а.с. 51-64, висновок а.с. 65-72, протокол обшуку а.с. 77-82,повідомлення про підозру а.с. 109-115 та інші матеріали в їх сукупності та взаємозв`язку.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Під час судового розгляду клопотання встановлено існування ризику переховування від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_5 , підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до десяти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, може переховуватися від слідства та суду.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде в змозі знищити, сховати та спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування ще триває, встановлюються обставини кримінального провадження.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні,слідчий суддя враховує, що перебуваючи на волі підозрюваний матиме можливість зустрічатися зі свідками, що дасть йому можливість незаконно впливати на них, зокрема, із застосуванням погроз щодо їх життя та здоровя, а також умовлянням їх змінити показання, надати нові або відмовити від наданих раніше показів. Слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає даний ризик доведеним, оскільки, на даний час досудове розслідування триває, не встановлено все коло учасників вчинення кримінального правопорушення, а відтак, підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на повідомлення про факт виявлення злочинної діяльності.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки враховуючи характер та спосіб можливого вчинених підозрюваним дій у період воєнного стану на вимогу представників держави агресора - Російської Федерації, а тому перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 здійснено із корисливих мотивів та ідейного переконання, тому перебуваючи на свободі існує ризик продовження вчинення нового злочину з метою заробітку та власних переконань.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доведення в судовому засіданні всіх складових, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам та вважає за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01.09.2025 р.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, вважає за необхідне не визначати останньому розмір застави.

Окрім того, враховуючи, що стороною захисту не ставилося на вирішення слідчого судді питання щодо незаконності затримання підозрюваного, а за результатами досліження наданих стороною захисту документів на підтвердження факту порушення порядку затримання підозрюваного, такий факт не знайшов свого підтвердження, враховуючи, що відомості за заявою ОСОБА_11 яка є матір`ю підозрюваного за фактом зникнення її сина з 26.03.2025 внесено до ЄРДР, то підстави для прийняття слідчим суддею рішення в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України відсутні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 202, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 4 відділу слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначити до 23 год. 59 хв. 01.09.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1