КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/9895/22 Головуючий І-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1273/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Єреван Республіки Вірменії, українку, громадянку України, освіта вища, неодруженої, тимчасово не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму: 29.04.2022 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; на підставі ст. 76 КК України звільнену від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.04.2022 року у виді 2 (двох) місяців обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України становить 1 (один) місяць позбавлення волі, і призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту її прибуття до установи відбування покарання.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 у невстановлений час та у невстановленому місці знайшла три згортки з фольги, в яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, поліетиленовий пакетик з пазовим замком із таблетками темно-рожевого кольору та прозорий безбарвний поліетиленовий пакет з пазовим замком із речовинами рослинного походження зеленого кольору, які вирішила підібрати для подальшого особистого вживання.

Усвідомлюючи, що вищезазначені речовини є наркотичними речовинами та психотропними засобами, обіг яких заборонено відповідно до чинного законодавства, ОСОБА_7 діючи умисно, підібрала вказані згортки та пакети, здійснивши таким чином незаконне придбання психотропної речовини та наркотичного засобу без мети збуту, та поклала його до поясної сумки, тим самим почала незаконно зберігати при собі психотропну речовину - амфетамін та наркотичний засіб - канабіс.

30.08.2022 приблизно о 00:50 годині, точного часу дізнанням не встановлено, ОСОБА_7 , прямувала на автомобілі марки HONDA моделі CIVIK д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Київській в с. Гатне Фастівського району Київської області, де була зупинена працівниками поліції, які відповідно до ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456 провели превентивні заходи щодо останньої, а саме: перевірка документів, після чого відносно ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В ході проведення вищевказаних заходів, ОСОБА_7 повідомила, що незаконно зберігає у сумці, яка знаходиться при ній, психотропну речовину - амфетамін та наркотичний засіб - канабіс, яку вона незаконно придбала, зберігала та перевозила для подальшого особистого вживання, без мети збуту. У зв`язку з чим, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області.

30.08.2022 у період часу з 01 год. 40 хв. по 01 год. 50 хв. в ході проведення слідчим СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області огляду місця події, ОСОБА_7 знаходячись біля автомобіля марки HONDA моделі CIVIK д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Київській в с. Гатне Фастівського району Київської області, добровільно дістала зі своєї сумки та добровільно видала, три згортки з фольги, в яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, поліетиленовий пакетик з пазовим замком із таблетками темно-рожевого кольору та прозорий безбарвний поліетиленовий пакет з пазовим замком із речовинами рослинного походження зеленого кольору. Згідно висновку експерта від 07.09.2022 № СЕ-19/111-22/35483-НЗПРАП надані на дослідження порошкоподібні речовини білого кольору масою 0,377 г, 0,373 г та 0,364 г, виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в речовинах становить 0,192 г, 0,190 г та 0,185 г, загальна маса амфетаміну в речовинах становить 0,567 г; в наданих на дослідження таблетках темно-рожевого кольору масою 0,434 г та 0,220 г, виявлено психотропну речовину, обіг якої заборонено - параметоксіамфетамін (ПМА), маса ПМА в таблетках становить 0,178 г та 0,090г, загальна маса амфетаміну в речовинах становить 0,268 г; надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 6,21 г та 0,77 г, загальною масою канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 6,98 г.

Амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список №2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці ІІ (із змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1890 від 12.12.2002; № 518 (518-2008-п) від 04.06.2008; №1298 від 02.12.2009; № 373 від 31.05.2010; № 4 від 05.01.2011; № 327 від 02.03.2011; № 796 від 27.07.2011; № 1050 від 05.10.2011; № 248 від 29.02.2012; № 408 від 23.05.2012; № 800 від 22.08.2012; № 1129 від 05.12.2012; № 15 від 09.01.2013; № 234 від 08.04.2013; №712 від 26.12.2014; №747 від 26.10.2016; №390 від 16.05.2018; №600 від 10.07.2019; №1065 від 04.12.2019; №826 від 09.09.2020; №192 від 10.03.2021) є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Канабіс, згідно з Списком № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» амфетамін масою від 0,15 до 1,5 г складає розмір від невеликого до великого розміру, тобто становить розмір психотропної речовини за придбання та зберігання якої настає відповідальність за ст. 309 КК України.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу» канабіс масою від 0,5 до 500 г складає розмір від невеликого до великого розміру, тобто становить розмір наркотичного засобу за придбання та зберігання якої настає відповідальність за ст. 309 КК України.

Таким чином, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних речовин, психотропних засобів, прекурсорів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст. ст. 12,15,19,20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», усвідомлюючи незаконний характер своїх дій ОСОБА_7 умисно, незаконно, придбала, зберігала та перевозила наркотичні засоби та психотропні речовини з метою особистого вживання, без мети збуту.

Захисник обвинуваченої - ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком суду подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначення основного покарання та призначити їй покарання виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При неможливості призначити обвинуваченій більш м`яке покарання ніж позбавлення волі, захисник просить звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не навів мотивів, чому неможливо досягти мети покарання при застосуванні одного із заходів примусу, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, які не пов`язані з обмеженням волі. Стверджує, що призначене обвинуваченій покарання за ч.2 ст. 309 КК України хоча й не виходить за межі, однак є явно несправедливим через суворість.

Вважає, що пом`якшуючими покарання обставинами є те, що обвинувачена має на утриманні неповнолітнього сина 2014 року народження, має бажання змінити своє життя, виправити ситуацію яка склалася, щоб мати можливість продовжувати займатися вихованням сина. Також, суд не з`ясував того, чи перебуває обвинувачена в залежності від наркотичних засобів, не врахував вчинення нею кримінального правопорушення невеликої тяжкості. При цьому захисник вказує, що обвинувачена на момент вчинення злочину не мала можливості відвернути наслідки через її перебування в залежності від наркотичних засобів, однак усвідомивши свою проблему звернулася за лікуванням від наркотичної залежності.

Суд також не врахував, що обвинувачена є особою молодого віку, визнала вину в повному обсязі.

Суд у вироку не зазначив належних висновків щодо підстав застосування до ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та не застосування положень ст. 75 КК України, що на думку захисника свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, правила ст. 71 КК України не виключають застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій в апеляційній скарзі не заперечуються.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченою, не оспорювалися.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннямист. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції послався на положення статей 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину та особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше судима, неодружена, тимчасово не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої, яка судима, вчинила новий злочин в період іспитового строку, суд першої інстанції визнав необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.309 КК України.

Крім цього, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 , відповідно до вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.04.2022 року, була засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України та вчинила нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити останній покарання за правилами, передбаченими ст. 71 цього Кодексу.

Наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання дозволяють зробити висновок про те, що при призначенні обвинуваченій покарання судом першої інстанції були дотримані вимоги закону, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, призначене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України покарання, як за своїм видом, так і розміром, слід визнати справедливим та таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Що ж стосується доводів апеляційної про те, що судом першої інстанції не були враховані всі обставини, що, на думку захисника, пом`якшують покарання обвинуваченої, зокрема те, що обвинувачена має на утриманні неповнолітнього сина 2014 року народження, є особою молодого віку, визнала вину в повному обсязі, має бажання змінити своє життя, виправити ситуацію яка склалася, щоб мати можливість продовжувати займатися вихованням сина, а також те, що суд не з`ясував того, чи перебуває обвинувачена в залежності від наркотичних засобів, не врахував вчинення нею кримінального правопорушення невеликої тяжкості та, що обвинувачена на момент вчинення злочину не мала можливості відвернути наслідки через її перебування в залежності від наркотичних засобів, однак усвідомивши свою проблему звернулася за лікуванням від наркотичної залежності, то вони не дозволяють зробити висновок про те, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, як за своїм видом, так і розміром, є явно несправедливим через суворість, оскільки остання вчинила нове кримінальне правопорушення, після постановлення попереднього вироку та до повного відбуття покарання за цим вироком, у період іспитового строку, що стало підставою для застосування положень ст. 71 цього Кодексу, при призначенні остаточного покарання, за сукупністю вироків.

Більш того, як прямо передбачено ч. 2 ст. 65 КК України, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення, зокрема, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 цього Кодексу, призначається у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з вищенаведеним, на думку колегії суддів, менш суворий вид покарання, зокрема штраф, з урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, даних про особу винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, щодо доводів захисника про можливість застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України, то на переконання колегії суддів, відсутні підстави для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки відповідно до абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення під час іспитового строку, встановленого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.04.2022 року, вказана обставина виключає можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає законних підстав для зміни оскаржуваного судового рішення щодо ОСОБА_7 , з метою пом`якшення призначеного покарання, оскільки вважає вирок суду законним та обґрунтованим.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з ст.ст.50, 65, 71 КК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4