Справа № 158/1420/25
Провадження № 1-кп/0158/126/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000116 від 16.02.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ківерці Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, працюючого тваринником у ФГ «АЙ-ЕВ», розлученого, раніше судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2022 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі; згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 10.02.2025 року - звільненого від покарання у зв`язку з декриміналізацією діянь; покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2022 року за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. визначено виконувати самостійно,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2022 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, відповідно до ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 10.02.2025 звільнений від покарання згідно вироків Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2022, 25.05.2022 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з декриміналізацією діянь, покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2022 за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень визначено виконувати самостійно, вчинив новий, умисний, корисливий злочин.

Так, 11 лютого 2025 року близько 18 години 15 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з подальшим продовженням, керуючись корисливим мотивом і метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з подвір`я житлового будинку за вищевказаною адресою бувший у користуванні велосипед марки «ALU-BIKE Fischer» вартістю 6233,33 гривень, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Не заперечив, що без дозволу взяв велосипед належний ОСОБА_4 . Водночас, звернув увагу, що злочинного умислу не переслідував, мети викрасти не мав, реалізовувати не планував. Скористався велосипедом виключно аби дістатись до іншого населеного пункту. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні висловив свою позицію щодо міри покарання, вказавши, на суворій мірі покарання не наполягає. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину; особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, оскільки обвинувачений дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєних ним протиправних діянь, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд відносить рецидив кримінальних правопорушень.

Заслухавши думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому реальну міру покарання у виді позбавлення волі; обвинуваченого, який як в судових дебатах так і в останньому слові просив суд суворо його не карати, його захисника адвоката ОСОБА_6 , який просив не позбавляти волі обвинуваченого, враховуючи позицію потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання згідно санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело. Зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд звертає увагу, що хоча обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, водночас, надаючи оцінку конкретному випадку, суд зазначає, що від протиправних дій обвинуваченого істотної шкоди суспільству не нанесено; злочин хоча і був вчинений, однак не був націлений на можливе збагачення. Враховуючи викладене, вік обвинуваченого, наявність постійного джерела доходів, відсутності шкідливих наслідків та претензій з боку потерпілого, вважає за необхідне призначити саме таке покарання.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області в рамках даного кримінального провадження від 12.03.2025 - скасувати.

Питання про речові докази та судові витрати вирішити у відповідності до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України. Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувався, підстав для його застосування немає.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.03.2025 року в рамках даного кримінального провадження - скасувати.

Речовий доказ - велосипед марки «ALU-BIKE Fischer», переданий на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області - повернути законному володільцю - ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи в розмірі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 75 коп.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1