Справа № 752/3872/25
Провадження № 1-кс/752/5505/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурор першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України ,

за участю :

слідчого - ОСОБА_4 ,

представника особи, відносно якого вирішується питання про арешт майна - ОСОБА_5

встановив:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурор першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, прокурором у клопотанні зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Досудове розслідування розпочато на підставі заяви ОСОБА_6 , відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою заволодів його грошовими коштами під приводом спільного ведення господарської діяльності.

Наприкінці 2019 року ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 за його кошти придбати нежитлове приміщення клініки ТОВ «Клініка косметичної хірургії «Візит-Косметик» у м. Києві, вул. Василя Тютюнника, 48, та побудувати на цій ділянці багатоквартирний будинок. ОСОБА_6 погодився і впродовж 2019-2020 років передавав кошти ОСОБА_7 готівкою.

У 2020 році ОСОБА_7 створив ТОВ «Тютюнника, 48», засновником якого визначив дружину ОСОБА_6 , що створювало підстави вважати про правомірність дій ОСОБА_7 .

У 2020-2023 роках ОСОБА_6 фінансував діяльність товариства, зокрема реєстрацію права власності, проєктну документацію, оренду землі, містобудівні умови.

У 2022 році ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_6 1 250 тис. доларів США у борг на тиждень, які витратив на власні потреби. З`ясувалося, що будівля на вул. Тютюнника, 48 перебуває в іпотеці, хоча згідно зі Статутом ТОВ «Тютюнника, 48» ОСОБА_7 як директор не мав права укладати такі договори без погодження загальних зборів учасників.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами інших фізичних осіб, які, не знаючи про відсутність дозвільної документації на будівництво, передавали йому готівку як інвестиції у будівництво за тією ж адресою. Зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 передавали кошти в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_13 , вважаючи ОСОБА_7 директором та власником ТОВ. Він особисто писав розписки про отримання коштів, які залишились у них.

Отриманими грошима ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, кошти на рахунки ТОВ «Тютюнника, 48» у АТ КБ «ПриватБанк» не надходили, їх місцезнаходження не встановлено. Згодом, коли інвестори просили повернути гроші, ОСОБА_7 припинив з ними зв`язок. Потерпілі вважають, що він заволодів їхніми коштами шляхом обману, створюючи видимість цивільно-правових відносин на підставі фіктивних договорів позики й іпотеки, не маючи при цьому жодних дозвільних документів на будівництво.

17.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 проведено обшук за місцем проживання дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється співзасновником ТОВ «Тютюнника, 48» (), за адресою: АДРЕСА_1.

Під час обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон марки IPhone золотистого кольору з сімкартою Vodafone.

Під час проведення обшуку ОСОБА_14 відмовилася надавати пароль доступу до вищевказаного мобільного телефону, у зв`язку з чим в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні судової комп`ютерно-технічної експертизи з метою отримання доступу до інформації, яка зберігається на телефоні.

17.06.2025 вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна прокурор посилається на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна прокурор вказує на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, навівши обґрунтування його вимог та необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно. Пояснив, що клопотання про арешт майна подавалося від імені прокурора з метою забезпечення арешту майна, яке належить третім особам. Зокрема, одна з таких осіб є ОСОБА_15 , допитана якої в якості свідка планувався, однак від надання показань відмовилася. Водночас, з огляду на її стосунки з ОСОБА_7 , слідство вважає, що вона могла бути обізнана про його дії та має відношення до обставин кримінального правопорушення. Оскільки під час проведення обшуку паролі доступу до технічних пристроїв надані не були, у слідства виникла необхідність призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи для отримання інформації, що зберігається на відповідних носіях.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що обшук проводився за адресою матері дружини ОСОБА_7 , при цьому відсутні будь-які докази фактичного проживання підозрюваного за цією адресою, навпаки, сама ОСОБА_16 підтвердила, що не мешкає там. Захист наголосив, що планувалось відшукати речі ОСОБА_7 , однак вилучено майно, яке належить ОСОБА_17 , яка не є стороною кримінального провадження. Вилучення її особистого телефону, на думку захисника, є безпідставним, оскільки слідством не надано жодного доказу, який би свідчив про необхідність обмеження її майнових прав у межах досудового розслідування.

Розглянувши клопотання слідчого, з`ясувавши позицію сторін в судовому засіданні, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

17.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 проведено обшук за місцем проживання дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється співзасновником ТОВ «Тютюнника, 48» (), за адресою: АДРЕСА_1.

Під час обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон марки IPhone золотистого кольору з сімкартою Vodafone.

Під час проведення обшуку ОСОБА_14 відмовилася надавати пароль доступу до вищевказаного мобільного телефону, що оголошено в судовому засіданні слідчим та підтверджено протоколом обшуку.

17.06.2025 вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні, що розглядається, прокурор посилався на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому слідчим суддею мають бути враховані п.п. 1-2, 5-6 наведеної вище статті.

Отже, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування - Головним управлінням Національної поліції у м. Києві - здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №?0000084, внесеному до ЄРДР 21.01.2025 року за заявою ОСОБА_6 , відповідно до якої вказано, що упродовж 2019-2023 років ОСОБА_7 , керуючись корисливими мотивами, шляхом зловживання довірою заволодів його грошовими коштами. Зазначені дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Протоколом обшуку від 17.06.2025 року підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить слідчий. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене в ході проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ, зважаючи на фабулу досудового розслідування, викладену у витягу з ЄРДР, та обставини викладений у протоколах допитів потерпілого та свідків.

Враховуючи характер і обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на вилучені під час обшуку технічний пристрій (мобільний телефон марки IPhone золотистого кольору з сімкартою Vodafone), оскільки він може містити відомості, що мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кола причетних осіб, обсягу отриманих коштів, способу їх розпорядження, а також контактів з потерпілими та іншими учасниками подій. З огляду на відмову надати паролі до пристроїв, існує ризик втрати або знищення інформації.

Посилання захисту на те, що ОСОБА_15 не є учасником кримінального провадження та не проживає за місцем проведення обшуку, не спростовує необхідності вилучення майна, яке може мати доказове значення. Навпаки, враховуючи, що ОСОБА_15 є співзасновником ТОВ «Тютюнника, 48», навколо діяльності якого зосереджені ключові обставини досудового розслідування, її причетність до можливого заволодіння коштами потерпілих під виглядом інвестування в будівництво підлягає перевірці.

Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно третіх осіб не встановлені, а питання їх причетності та зв`язку майна з кримінальним правопорушенням підлягає перевірці, тому арешт є допустимим заходом для збереження доказів.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки IPhone золотистого кольору з сімкартою Vodafone, який вилучений під час обшуку 17.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється співзасновником ТОВ «Тютюнника, 48» ().

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1