Справа № 368/565/25
провадження № 1-в/368/59/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відео конференції клопотання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Васильків Київської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, громадянину України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області засуджений 31 січня 2024 року за ст. 286-1 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 5 років.

Початок строку покарання 25.05.2023 року.

Кінець строку покарання 02.01.2029 року.

1/3 строку покарання 02.01.2025 року.

Із подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Вентиляційні системи», завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, тричі заохочувався керівництвом установи та мав одне дисциплінарне стягнення, яке знято у встановленому законом порядку - 03.01.2025 р. «Догана» - відмова виходити на роботу, згідно рознарядки, без поважної на те причини знято 02.04.2025 р. В даний час засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджений не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.

Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання колонії та клопотання засудженого, думку представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який підтримав подання та заяву засудженого, засудженого ОСОБА_5 , який просив застосувати до нього ст. 82 КК України та заміни на більш м`яке покарання у виді пробаційного нагляду, суд приходить до наступного висновку, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області засуджений 31 січня 2024 року за ст. 286-1 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 5 років.

Початок строку покарання 15.04.2024 року.

Кінець строку покарання 15.04.2026 року.

1/3 строку покарання 15.04.2025 року.

Злочин вчинений засудженим ОСОБА_5 є злочином необережним тяжким.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 16.04.2024 р. За час перебування у ДУ «Київський СІЗО» до праці в СІЗО не залучався, стягнень та заохочень не мав.

У Державну установу «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» засуджений ОСОБА_5 прибув 29.04.2024 р.

29.04.2024 р. засудженого ОСОБА_5 було ознайомлено з умовами відбування покарання у ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».

Станом на 15.04.2025 р. засуджений ОСОБА_5 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за необережний тяжкий злочин.

За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:

?відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;

?наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що за час відбування покарання у виправній колонії одного разу допустив порушення норм, які встановлюють порядок та умови відбування покарання, яке полягало в відмові від роботи згідно з рознарядки без поважної на те причини за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Після проведеної із засудженим роботи, він змінив своє ставлення до відбування покарання, поведінка засудженого тривалий час правослухняна та стабільна, дисциплінарне стягнення достроково знято в порядку заохочення. На час складання характеристики має стабільну поведінку позитивного характеру. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом виправної колонії. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань.

Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в матеріалах даної справи, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, - суд встановив наступне.

За сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці 3 рази був заохочений керівництвом виправної колонії:

03.07.2024 р. отримав подяку - за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи»;

02.10.2024 р. отримав подяку - за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи».

02.04.2025 р. - за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті ТОВ «Вентиляційні системи». Дострокове зняття раніше накладеного стягнення від 03.01.2025 р.

Також мав одне дисциплінарне стягнення.

03.01.2025 р. - допусти порушення режиму відбування покарання, яке полягало у відмові виходити на роботу, згідно рознарядки, без поважної на те причини, внаслідок чого було оголошено догану.

Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в матеріалах даної справи, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, - суд встановив, що засуджений має три заохочення та одне стягнення, яке було достроково знято в установленому законом порядку. Однак, після дострокового зняття стягнення пройшов досить малий час, тобто менше півроку від час вчинення.

Щодо відношення засудженого до праці, то слід зазначити, що засуджений ОСОБА_5 на даний час працює на ТОВ «Вентиляційні системи».

Щодо відшкодування витрат потерпілим, то згідно вироку суду стягнуто лише витрати за проведенні експертизи. Щодо відшкодування витрат потерпілим, то у вироку зазначено, що він лише висловив намір про відшкодування шкоди потерпілій, а потерпіла зазначила, що обвинувачений не намагався відшкодувати завдану шкоду. Тобто, будь-яких доказів відшкодування шкоди обвинуваченим потерпілій суду не надано.

Разом з тим, відповідно до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`якою застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Також під час відбування покарання засудженого ОСОБА_5 у ДУ «Кагарлицька виправна колонія» було один раз притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Тобто поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання є не бездоганною.

Отже, суд дійшов до висновку про передчасність застосування положень ст. 82 КК України з урахуванням того, що шлях виправлення засудженого має пройти певні часові проміжки, які не можуть бути скорочені шляхом застосування заохочень, позитивної поведінки, відсутність стягнень, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається ще досить тривалий проміжок часу.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо наявності у нього позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, на теперішній час суд не вбачає підстав для заміни ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому у задоволенні подання ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та клопотання останнього слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням відмовити.

У задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну основного покарання більш м`яким у відношенні засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1