Справа № 569/6456/20
УХВАЛА

26 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальноих правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ч. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_4 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується, однак судове слідство по даному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_5 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується, однак судове слідство по даному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити.

З огляду на викладене просить клопотання задовільнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Одночасно подала суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

В обґрунтування клопотання вказала, що відносно ОСОБА_4 уже тривалий час (більше 4 років) безперервно застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Усі подані стороною обвинувачення клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ідентичними і містять лише цитування норм чинного законодавства України без жодних вагомих аргументів та доказів.

Фактично у заявлених прокурором клопотаннях жодним чином не проаналізовано та не вмотивовано, які ж таки ризики наявні на день подання такого клопотання, чим такі ризики підтверджені.

Відповідно до ст..8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України». На час розгляду даного клопотання відсутні будь-які ризики передбачені ст. 177 КПК України: а саме, ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду абсолютно нівелюється тим, що ОСОБА_4 , не може переховуватися від суду, оскільки, у нього було вилучено документ (паспорт), що давав підстави для виїзду за кордон; ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників процесу відсутній, оскільки свідки повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та враховуючи строк внесення відомостей до ЄРДР (13.01.2020 року) вже повинні були надали слідству необхідні відомості; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів відсутній, оскільки всі предмети та засоби, що мають значення для встановлення обставин справи вилучені в ході проведення обшуків та знаходяться в органу досудового розслідування; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином стороною обвинувачення належним чином не обґрунтований, оскільки, навіть у разі вжиття найменш жорсткого запобіжного заходу, підозрюваному письмово під розписку повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого правопорушення відсутній, оскільки причетність ОСОБА_4 до будь-яких інших кримінальних правопорушень є лише припущенням, абсолютно нічим не обґрунтованим.

Обвинувачений не має наміру уникати від суду чи чинити тиск на потерпілого та свідків, не буде перешкоджати суду у встановлені істини в його справі. Вищевикладені обставини та факти підтверджують, що до обвинуваченого ОСОБА_4 можна застосувати більш м`який запобіжний захід. Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Одночасно подав суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

В обґрунтування клопотання вказала, що відносно ОСОБА_5 уже тривалий час (більше 4 років) безперервно застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Усі подані стороною обвинувачення клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ідентичними і містять лише цитування норм чинного законодавства України без жодних вагомих аргументів та доказів.

Фактично у заявлених прокурором клопотаннях жодним чином не проаналізовано та не вмотивовано, які ж таки ризики наявні на день подання такого клопотання, чим такі ризики підтверджені.

Відповідно до ст..8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України». На час розгляду даного клопотання відсутні будь-які ризики передбачені ст. 177 КПК України: а саме, ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду абсолютно нівелюється тим, що ОСОБА_5 , не може переховуватися від суду, оскільки, у нього було вилучено документ (паспорт), що давав підстави для виїзду за кордон; ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників процесу відсутній, оскільки свідки повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та враховуючи строк внесення відомостей до ЄРДР (13.01.2020 року) вже повинні були надали слідству необхідні відомості; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів відсутній, оскільки всі предмети та засоби, що мають значення для встановлення обставин справи вилучені в ході проведення обшуків та знаходяться в органу досудового розслідування; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином стороною обвинувачення належним чином не обґрунтований, оскільки, навіть у разі вжиття найменш жорсткого запобіжного заходу, підозрюваному письмово під розписку повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого правопорушення відсутній, оскільки причетність ОСОБА_5 до будь-яких інших кримінальних правопорушень є лише припущенням, абсолютно нічим не обґрунтованим.

Обвинувачений не має наміру уникати від суду чи чинити тиск на потерпілого та свідків, не буде перешкоджати суду у встановлені істини в його справі. Вищевикладені обставини та факти підтверджують, що до обвинуваченого ОСОБА_5 можна застосувати більш м`який запобіжний захід. Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено ризики, оскільки клопотання формально містить вказаний перелік ризиків без будь-якого посилання на матеріали справи або будь-яке інше підтвердження таких обставин, що ставить під сумнів обґрунтованість на існування будь-якого з таких ризиків.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам передбаченим статті 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 194 КПК України визначено, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Керуючись ст. ст..181, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задовільнити.

Змінити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого увчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною цілодобово залишати житло з використанням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, а саме з 26 червня 2024 року по 26 серпня 2024 року.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з використанням електронного засобу контролю передати на виконання Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: за викликом прибувати до суду, утримуватись від спілкування з особами, які допитані в даному кримінальному провадженні, здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, не відлучатись з місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовільнити.

Змінити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ч. 185 КК України КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби за адресою: АДРЕСА_2 , з 21 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин кожної доби строком на два місяці з 26 червня 2024 року по 26 серпня 2024 року .

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 21 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин кожної доби з 26 червня 2024 року по 26 серпня 2024 року .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: за викликом прибувати до суду , утримуватись від спілкування з особами, які допитані в даному кримінальному провадженні, здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, не відлучатись з місця проживання за адресою АДРЕСА_2 з 21 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин кожної доби з 26 червня 2024 року по 26 серпня 2024 року .

Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з використанням електронного засобу контролю передати на виконання Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, захисникам та направити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню, а обвинувачені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають негайному звільненню з під варти в залі суду.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1