Провадження № 11-кп/4808/31/25
Категорія ч. 4 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002266 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2024 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 15 квітня 2022 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до семи років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану; викрадення офіційних документів з корисливих мотивів, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопорушення скоєно за наступних обставин. Так, обвинувачений ОСОБА_7 у період часу, з 05 липня 2023 року по 13 липня 2023 року, з метою незаконного збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна із квартир мешканців м. Івано-Франківська, направився до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , піднявся на четвертий поверх вказаного будинку, підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_10 , та переконавшись, що господарів у квартирі немає і за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до серцевини замків вхідних дверей, незаконно проник до вказаного приміщення.

В подальшому, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному приміщенні, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023) таємно викрав: дитячий ланцюжок на шию, плетіння «якірне» із кулоном у формі літери «N» з фіанітами, виготовлені із медичного золота, позолота 18к, вартістю 90 грн.; пару сережок кілець «Pandora» «Сяючі квадрати», виготовлені із срібла 925 проби, із камінчиками кубічний оксид цирконію, вартістю 927 грн.; чоловічу обручку виготовлену із золота 585 проби, вагою 3,76 г, вартістю 8806 грн., дитячий ланцюжок на шию із кулоном у вигляді зірки, виготовлені із металу срібного кольору, вартістю 45 грн.; пару сережок округлої форми із кулоном у вигляді маски виготовлені із металу срібного кольору, вартість 23 грн.; дитячий ланцюжок на шию із кулоном у вигляді двох сердець з`єднаних між собою виготовлені із металу срібного кольору, вартістю 56 грн.; дитячий ланцюжок на шию із кулоном у вигляді сови виготовлені із металу срібного кольору, вартістю 90 грн.; дитячий ланцюжок на шию із кулоном у вигляді знаку «Інь-Янь» виготовлені із металу срібного кольору, із камінчиками, вартістю 300 грн.; підвіску на шию, у вигляді потрійного ланцюжка із кулоном у вигляді серця із камінчиками та колечками із надписом «Home», виготовлені із металу сірого кольору, вартістю 125 грн.; кільце виготовлене із металу срібного кольору, вартістю 10 грн.; браслет тенісного дизайну виготовлений із металу срібного кольору із камінчиками, вартістю 85 грн.; пару сережок виготовлених із срібла 925 проби, у вигляді ланцюжка із кулоном у вигляді гербу України, вагою 1,24 г, вартістю 577 грн.; пару сережок у вигляді прямокутників, виготовлених із металу срібного кольору, вартістю 40 грн.; пару сережок у вигляді прямокутника із камінчиками, виготовлені із металу срібного кольору, вартістю 17 грн.; сережку у вигляді стержня із перлиною, виготовлену із металу срібного кольору, вартістю 60 грн.; пару сережок у вигляді стержня із камінчиком у верхній частині, виготовлені із металу жовтого кольору, із надписом «Studex USA», вартістю 100 грн.; ланцюжок на шию, плетіння «змійка» із кулоном у вигляді метелика, виготовлені із металу жовтого кольору, вартістю 128 гривень. Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 11479 грн., що підтверджується висновком експерта.

Окрім цього, в період часу з 05 липня 2023 року по 13 липня 2023 року, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, направився до будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , піднявся на четвертий поверх вказаного будинку, підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_10 , та переконавшись, що господарів у квартирі немає і за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до серцевини замків вхідних дверей, незаконно проник до вказаного приміщення. Перебуваючи у приміщенні зазначеної квартири, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи, що банківська карта видається банківською установою, є електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, таємно викрав із сумки, що знаходилась на вішаку у коридорі банківські карти АТ «Перший Український міжнародний банк» НОМЕР_1 , АТ «Акцент-Банк» НОМЕР_1 та АТ «Райффайзен Банк» 990882 емітовані на ім`я потерпілої ОСОБА_10 , які згідно закону України «Про платіжні системи» від 30.06.2021 року, закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року, закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року є електронним - офіційним платіжним документом, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, 13 липня 2023 року, приблизно о 15 год., ОСОБА_7 з метою незаконного збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна із квартир мешканців м. Івано-Франківська, направився до будинку АДРЕСА_4 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , піднявся на сьомий поверх вказаного будинку, підійшов до дверей квартири АДРЕСА_5 , яка належить потерпілій ОСОБА_11 та де тимчасово проживають ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 . Переконавшись, що господарів у квартирі немає і за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до серцевини замків вхідних дверей, незаконно проник до вказаного приміщення. В подальшому, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023) таємно викрав: підвіску на ланцюжку із жовтим фіанітом (кубічним цирконієм), виготовлену з медичного золота, в позолоті РО з надписом «Vennois», вартістю 235 грн.; пару сережок із зеленим камінням, із медичного золота, позолота 18К, вартістю 146 грн.; браслет плетіння «змійка» із зеленим камінням, із медичного золота, позолота 18к, вартістю 153 грн.; ланцюжок на шию плетіння «змійка» із вставками зеленого каміння, із медичного золота, позолота 18к, вартість 303 грн.; пару сережок «круасани» виготовлені із нержавіючої сталі, золотого кольору, вартістю 143 гривні. В цей час до квартири повернулася ОСОБА_12 , яка намагалася відчиняти вхідні двері квартири. ОСОБА_7 в свою чергу почувши, що до приміщення квартири хтось заходить направився до виходу із приміщення квартири, де був виявлений ОСОБА_12 . Після цього, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його протиправні дії викриті, а викрадення чужого майна перестало бути таємним, доводячи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, до кінця, через відкриті вхідні двері, покинув приміщення квартири із викраденим майном та вийшовши із під`їзду направився у невідомому напрямку, тим самим покинувши місце вчинення кримінального правопорушення. В подальшому, ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 980 грн., що підтверджується висновком експерта.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити, застосувати положення ст.ст. 405. 414 КПК України та призначити йому більш м`яке покарання.

Вважає вказаний вирок не вмотивованим і незаконним, а призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що він позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває у шлюбі, на утриманні має двох дітей, батьків пенсійного віку, які потребують постійного догляду.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги щире каяття, негативне ставлення до вчиненого та часткове відшкодування потерпілій шкоди.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній, просили пом`якшити покарання;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а вирок суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду доводи сторін не знайшли свого підтвердження.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 оспорює вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції перевіряє судове рішення в цій частині.

Так, частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що обвинувачений негативно ставиться до вчиненого, на його утриманні перебуває одна малолітня дитина, дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме - часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_10 .

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов правильного переконання, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, зокрема, у виді позбавлення волі та відповідно штрафу, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ті обставини, на які посилається ОСОБА_7 в апеляційній інстанції.

Суд першої інстанції, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_7 , обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначив покарання в межах, встановлених у санкціях статей, які ставляться у вину обвинуваченому.

На думку суду апеляційної інстанції призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідними та достатніми для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

На думку суду апеляційної інстанції, визначене судом першої інстанції покарання є законним та справедливим, відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що підстави для скасування вироку в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди в цивільному позові потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_7 згідно ч. 2 ст. 376 КПК України відсутні та спростовуються змістом документів які були досліджені в суді першої інстанції. Також вважає висновки суду першої інстанції щодо розміру цивільного позову обґрунтованими, законними та справедливими.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 не здобуто, а тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим з часу отримання ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5