№ 207/5319/25
№ 1-кс/207/714/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX, Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX, Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX, та Указом від 15 квітня 2025 року № 235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту та не погашену судимість, а також відносно якого 27.05.2025 було направлено обвинувальний акт до Південного районного суду міста Кам`янського за ч. 3 ст. 357 КК України, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин, 09.07.2025 приблизно о 22.00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 проходив повз будинок АДРЕСА_1 , де на дерев`яній лавочці, що знаходиться на відстані близько 10 метрів від вказаного будинку побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра перебувала у стані алкогольного сп`яніння та не могла чітко оцінювати ситуацію. Так, ОСОБА_6 побачив поблизу ОСОБА_7 рюкзак білого кольору, в середині якого знаходились речі належні потерпілій. В цей час, у ОСОБА_6 виник прямий протиправний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме вищевказаного рюкзаку з речами, які належать потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій прямий протиправний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, ОСОБА_6 , підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , яка продовжувала вживати алкогольні напої, відволікаючись при цьому, встановив, що поблизу нього сторонніх осіб не має, а остання не в змозі чітко оцінювати ситуацію, тобто за діями ОСОБА_6 ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , розуміючи, що здійснює таємне безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, діючи умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, в умовах воєнного стану, перебуваючи поблизу ОСОБА_7 , взяв поблизу неї вищевказаний рюкзак з речами всередині, які належать потерпілій ОСОБА_7 , та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Пізніше, прямуючи до адреси мешкання: АДРЕСА_2 , почав оглядати вищезазначений рюкзак, та в ході огляду виявив в середині мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 13 Pro Forest Green 8 GB RAM 256 GB ROM, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 5 752, 33 грн., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 5 752, 33 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану.

04 вересня 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 , який визнав, що підозра є обгрунтованою, та його захисника ОСОБА_5 , суд вважає що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки стороною обвинувачення у своєму клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що цілком підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме показами потерпілого, показами свідків, протоколом огляду речей, речовими доказами, а також доведено існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілого. Зазначений факт на думку суду, підтверджений матеріалами справи, оскільки ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, - 21 березня 2025 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, крім того 27.05.2025 обвинувальний акт за ч. 3 ст. 357 КК України відносно ОСОБА_6 направлено до Південного районного суду м. Кам`янського та 30 червня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського ухвалив вирок, яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_6 за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.03.2025року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Наразі останній вирок ще не набрав законної сили у зв`язку з подачею ОСОБА_6 апеляційної скарги, на утриманні неповнолітніх дітей не має, неодружений, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря - нарколога, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що саме вчинення кримінальних правопорушень майнової спрямованості є його основним джерелом доходу.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який кримінальним кодексом України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, раніше судимий, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтись за викликом слідчого, що може призвести до затягування досудового слідства та неможливості його проведення в розумні строки та своєчасного розгляду справи у суді.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у виді 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Відповідно до ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через покорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст.29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , встановити 60 днів, до 02 листопада 2025 року.

Розмір застави визначити в межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень) 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Південного районного суду міста Кам`янського.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчої судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 під розпис.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1