Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/38/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

із секретарем ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницькому клопотання захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

Захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або біль м`який запобіжний захід стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Клопотання мотивовано тим, що обвинувачені тривалий час знаходяться під вартою та на даний час відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши захисників та обвинувачених, які підтримали заявлені клопотання та просили їх задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотань захисників, вказала що ризики передбачені ст.177 КПК України в наявності, колегія суддів доходить висновку, що у клопотаннях захисників слід відмовити.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зокрема, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2024 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , призначено покарання у виді позбавлення волі до відбуття реального покарання, тому наявні ризики того, що обвинувачені можуть вжити заходів для перешкоджання здійснення апеляційного розгляду та вжити заходів уникнення ними відбування призначеного покарання районним судом.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідатиме особі обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, позбавить можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, а також забезпечення виконання процесуальних рішень, у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та покарання за нього, можливість вчинення засудженим спроби втечі з метою уникнення подальшого покарання; незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших учасників процесу; можливість перешкоджання здійсненню розгляду справи іншим чином.

Ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення не зменшилися, адже на даний час судове провадження стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не завершено, остаточне рішення в провадженні не прийнято.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України», визначено що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Отже, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів враховує, що за заявою обвинувачених про здійснення на них тиску с боку працівників поліції, ДБР внесли відомості в ЄРДР та досудове розслідування триває.

Також, слід зазначити, що вироком суду першої інстанції обвинуваченим визначено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить до висновку, що у клопотанні захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, оскільки вироком суду першої інстанції визначено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишено до набрання вироком законної сили, ризики зазначені прокурором в наявності не зменшилися та не перестали існувати, підстави для зміни відсутні.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_11 скаржився на незадовільний стан здоров`я та зазначив, що належне лікування в умовах СІЗО йому не надається.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, згідно вимог ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Так, порушення права на медичну допомогу осіб, взятих під варту, необхідно розцінювати не як просте порушення прав людини, а як катування чи нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України вирішення питань щодо забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи, доручення проведення дослідження фактів, вжиття заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством являється обов`язком слідчого судді якому в судовому засіданні повідомили про застосування до особи насильства під час затримання або тримання під вартою.

Тому, враховуючи, положення ч. 1 ст. 206 КПК України, слід зобов`язати начальника ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" забезпечити право обвинуваченого ОСОБА_11 , на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан його здоров`я, для чого забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження останнього з метою надання належного лікування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 331 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 206 КПК України, зобов`язати начальника ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" невідкладне проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_11 для надання невідкладної медичної допомоги.

Контроль за виконанням ухвали в частині проведення медичного обстеження покласти на процесуального прокурора.

Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

(підписи)