Справа №487/3302/25
Провадження №1-кп/487/528/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження №0000445 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, на утриманні дітей не має, військовослужбовець, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді стрілець-помічник гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №82, ОСОБА_3 проходив військову службу у посаді сержанта резерву вказаної військової частини.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 14.09.2024, з 14.09.2024 молодший сержант ОСОБА_3 проходить військову службу по мобілізації у посаді стрільця - помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 20.02.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, ст. ст. зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина, свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст. 68 Конституції України сержант ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, сержант ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти громадського порядку та моральності, за наступних обставин:

30.03.2025 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, більш точного часу в ході проведення судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на дорозі навпроти житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи на порушення зазначених вимог законодавства та норм моралі, вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням короткоствольної вогнепальної зброї - гладкоствольного самозарядного травматичного пістолета із вогнепальним принципом метання снаряду «Форт 17Р», серія/№ НОМЕР_3 з номером на стволі НОМЕР_4 , калібру 9 мм Р.А.

Так, ОСОБА_3 у вказаний час, рухаючись на автомобілі «Volkswagen Touareq» сірого кольору, vin: НОМЕР_5 з д.н.з. НОМЕР_6 , по автодорозі по вул. Лазурна в м. Миколаєві, проїжджаючи навпроти житлового будинку розташованого за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Лазурна, 40/1, неподалік зупинки громадського транспорту, де в той час перебувала значна кількість людей, зокрема і неповнолітніх, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та незважаючи на наявність поблизу інших учасників дорожнього руху та перехожих, а також розташованих поруч житлових будинків,в яких мешканці відпочивали, розуміючи можливість панічних реакцій оточуючих громадян в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, що виразилось у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, побачивши незнайомого йому перехожого, який переходив дорогу, безпідставно зупинив автомобіль «Volkswagen Touareq» сірого кольору, vin: НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 , поперек полоси для руху посеред проїзної частини, тимчасово припинивши таким чином рух громадського транспорту та транспортних засобів інших учасників дорожнього руху, зокрема автомобіля «Фіат Добло» державний номер НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_6 , після чого вийшов із вказаного автомобіля «Volkswagen Touareq», маючи при собі короткоствольну вогнепальну зброю самозахисту - гладкоствольний самозарядний травматичний пістолет із вогнепальним принципом метання снаряду «Форт 17Р», серія/№ НОМЕР_3 з номером на стволі НОМЕР_4 , калібру 9 мм Р.А., та, демонструючи свою уявну перевагу над громадянами, створюючи реальну загрозу для їх життя та здоров`я, із застосуванням вказаної вогнепальної зброї здійснив 2 постріли у повітря, після чого підійшов до зазначеного невідомого перехожого на проїзній частині дороги та умисно наніс йому один сильний удар кулаком лівої руки в область обличчя, від якого останній впав на асфальт, а присутній поруч громадяни ОСОБА_6 , який змушений був зупинити свій автомобіль внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 та присутня на зупинці громадського транспорту неповнолітня ОСОБА_7 злякались за своє життя, після чого ОСОБА_3 залишив місце події,

В результаті зазначених хуліганських дій з боку ОСОБА_3 порушено в тому числі право учасників дорожнього руху та перехожих вільно та безпечно пересуватись вулицями міста, та право мешканців розташованих поруч житлових будинків на відпочинок у вечірній час доби та в умовах запровадженого у державі воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї.

12.05.2025 в даному кримінальному провадженні між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за обставинами, що викладені в обвинувальному акті беззастережно визнав, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена між ним та прокурором, за участю захисника, призначивши йому узгоджену міру покарання, вказав, що укладення угоди є добровільним, вчинене без примусу, розуміє наслідки її затвердження.

Захисник у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи ту обставину, що під час судового провадження між обвинуваченим та прокурором, за участю захисника, була укладена угода про визнання винуватості, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Відповідно до даної угоди прокурор ОСОБА_8 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні і обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України, у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 34000 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В ході перевірки відповідності угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 296 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Судом також враховується особа обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не одружений, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра в КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоровся» МОР не перебуває.

Положенням ст. 69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Так, обвинувачений провину свою визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, приймає безпосередньо участь у відсічі збройної агресії РФ проти України, бажає надалі проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України, має державні нагороди, нагороджений 07.08.2023 за проявлену мужність і успішне виконання завдань, почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України «Золотий Хрест», нагороджений 01.12.2023 Президентом України за особисту мужність та героїзм виявлені при виконанні військового, службового, громадського обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя орденом «За мужність ІІІ ступеню», нагороджений 08.10.2024 за отримане поранення під час захисту державного суверенітету і територіальної цілісності України, відзнакою Міністерства оброни України «Медаллю за поранення», враховуючи обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому встановлені судом обставини, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину та наявні підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання за ч. 4 ст. 296 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання та особи обвинуваченого, у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 34000 грн.

Відповідно до вимог ст.. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення експертизи №СЕ-19/115-25/5598-БЛ від 15.04.2024 у розмірі 7163,10 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У цьому кримінальному провадженні арешт було накладено ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.04.2025 (справа №487/2077/25) на наступне майно: предмет зовні схожий на пістолет Форт 17 з серійний номер № НОМЕР_3 разом з магазином, 11 предметів зовні схожих на набоїв калібру 9 мм.

Відповідно до вимог ст.. 174 КПК України, суд дійшов висновку, що в застосуванні арешту цього майна відпала потреба, у зв`язку з чим вказаний арешт майна підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 468, 469, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000445 від 30.03.2025, укладену 12.05.2025 між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Південного регіону ОСОБА_8 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його захисника ОСОБА_5 , з іншої сторони.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст.. 69 КК України, у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 7163,10 грн.

Речові докази: 2 гільзи в сейф пакеті №PSP 1082676, пістолет Форт 17Р серійний номер № НОМЕР_3 номер ствола НОМЕР_4 разом із магазином в сейф-пакеті WAR № 1620617, 11 набоїв калібру 9 мм в сейф пакеті №PSP 1082396, які зберігаються в камері речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області знищити;

CD диск марки Verbatin залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження;

розкладний ніж, мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, документи щодо огляду автомобіля, наказ №28072024 від 18.07.2024, доручення №280724 від 18.07.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, міжнародна ТТН №86611 та інші документи стосовно автомобіля, транспортний засіб Volkswagen Touareg сірого кольору д.н.з. НОМЕР_6 та ключі від автомобіля, які передані на зберігання ОСОБА_3 залишити в розпорядженні останнього.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.04.2025 (справа №487/2077/25) на наступне майно: предмет зовні схожий на пістолет Форт 17 з серійний номер № НОМЕР_3 разом з магазином, 11 предметів зовні схожих на набоїв калібру 9 мм скасувати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Заводський районний суд м. Миколаєва до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення:

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5, 7. ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1