Справа № 712/8407/25
Провадження № 1-кс/712/3149/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , за участі адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0002170 від 16.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002170 від 16.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор в своєму клопотанні посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2025 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , який просить вжити заходів до не встановленої особи чоловічої статі, яка біля буд. №116/1 по вул. Вячеслава Чорновола в м. Черкаси, відкрито заволоділа, в умовах воєнного стану грошовими коштами в сумі 12,000 грн. належними заявникові. (ЄО №51155 від 16.06.2025)

В ході першочергових слідчих (розшукових) заходів встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому виникла необхідність задля збереження майна у проведенні обшуку транспортного засобу марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , та яким фактично користується ОСОБА_6 .

У зв`язку з чим 17.06.2025 у період часу з 00 год. 53 хв. до 02 год. 30 хв. у присутності понятих проведено обшук транспортного засобу марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено: технічний паспорт на автомобіль марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому поміщено до сейф-пакету CRI 1255917, ключі від автомобіля, які поміщено до сейф-пакету CRI 1255918, транспортний засіб марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на штраф майданчик Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104.

Постановою слідчого Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, вищевказані предмети визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а саме є об`єктом та речовим доказом у кримінальному правопорушенні.

На даний час органом досудового розслідування встановлено підстави вважати, що відмова в накладенні арешту на вилучені 17.06.2025 технічний паспорт на автомобіль марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому поміщено до сейф-пакету CRI 1255917, ключі від автомобіля, які поміщено до сейф-пакету CRI 1255918, транспортний засіб марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на штраф майданчик Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, не забезпечить виконання завдання кримінального провадження.

Разом із цим, не застосування заборони користування та розпорядження вказаним майном призведе до його приховування, знищення, використання чи передачі.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник власниці майна адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечувала про накладення арешту на автомобіль, постільки ніякого значення як речовий доказ автомобільне має.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні внесені за №0002170 від 16.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

17.06.2025 у період часу з 00 год. 53 хв. до 02 год. 30 хв. у присутності понятих проведено обшук транспортного засобу марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено: технічний паспорт на автомобіль марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому поміщено до сейф-пакету CRI 1255917, ключі від автомобіля, які поміщено до сейф-пакету CRI 1255918, транспортний засіб марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на штраф майданчик Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104.

Постановою слідчого від 17.06.2025 року вказане майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

В силу п. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, SeriesА N 296-А, п. 42, та «Кушоглу протии Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Прокурор в клопотанні про накладення арешту на майно просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Як вбачається із наданих матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , автомобіль належить ОСОБА_7 .

У відповідності до ч. 10 ст.170КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом кримінального правопорушення.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 98, 100,131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому поміщено до сейф-пакету CRI 1255917, ключі від автомобіля, які поміщено до сейф-пакету CRI 1255918, транспортний засіб марки «Deo Lanos», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на штраф майданчик Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104 у кримінальному провадженні за № 0002170 від 16.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 24.06.2025