Справа № 755/7044/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3050/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орловське Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, 15.03.2024 приблизно о 14 год. 50 хв., перебуваючи біля магазину «Червоний маркет», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Миропільська 13-В, помітив як малолітня потерпіла ОСОБА_9 , 2012 р.н. залишила власний дитячий велосипед марки «Romet Panda Lux 24 for kids», поруч із входом до приміщення вказаного магазину.

В подальшому у ОСОБА_7 , з метою власного протиправного збагачення, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, користуючись сприятливими умовами, для доведення свого злочинного умислу до кінця, а саме тим фактом, що його дії є непомітними для малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , оскільки остання перебуває в приміщенні магазину, ОСОБА_7 підійшов до вище вказаного велосипеду та, переконавшись, що його дії несуть таємний характер, забрав вищевказаний велосипед марки «Romet Panda Lux 24 for kids», оціночною вартістю 6700 грн. 00 коп.

Після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд завдавши матеріального збитку на суму 6700 грн 00 коп.

Крім того, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, 09.04.2024 приблизно о 16 год 40 хв, перебуваючи в приміщені магазину «Вело-мото», що розташований, за адресою: м. Київ, вул. Празька, 3, помітив в торговій залі даного магазину велосипед ТМ «Fahrrad Manufaktur», чорного кольору із номером рами №26670.

В подальшому, у ОСОБА_7 , з метою власного протиправного збагачення, виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, користуючись сприятливими умовами, для доведення свого злочинного умислу до кінця, а саме тим фактом, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 підійшов до вище вказаного велосипеду та почав його викочувати із приміщення магазину на вулицю.

Однак, дії ОСОБА_7 були помічені свідком ОСОБА_10 , який висловив вимогу останньому припинити свої дії та почав його наздоганяти.

В свою чергу ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії помічені та мають відкритий характер, продовжив реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна вчиненого повторно, в умовах воєнного стану та діючи відкрито для оточуючих продовжив рухатись на велосипеді ТМ «Fahrrad Manufaktur», чорного кольору із номером рами №26670, оціночною вартістю 12 500 грн.

Таким чином, вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак на відстані приблизно 20 м від магазину «Вело-мото», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Празька, 3, ОСОБА_7 затримано свідком ОСОБА_10 .

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 17 год. 00 хв. 15.03.2024 по 16.03.2024 та з 16 год. 50 хв. 09.04.2024 до дня набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання період перебування під цілодобовим домашнім арештом, тобто період з 17.03.2024 по 16 год. 50 хв. 09.04.2024, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Дніпровського районного суду міста Києва в частині призначеного покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України та в частині застосування принципу призначення остаточного покарання. Ухвалити рішення, яким визначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців. За ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років залишити без змін. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що у даному випадку Дніпровський районний суд м. Києва не застосував норму закону, яка підлягає застосуванню при визначенні покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення та як наслідок, при визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , застосував принцип призначення покарання, який не підлягав застосуванню.

Як слідує із змісту оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 , останній скоїв закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану, а отже, максимальний розмір покарання, яке можливо призначити за нормами ч. 3 ст. 68 КК України, з огляду на санкцію статті, становить 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

Однак, суд першої інстанції наведених вище вимог не врахував, а тому вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 68 КК України.

Крім того, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, що остаточна міра покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення вважає, що оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині застосування принципу призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі захисника та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), в умовах воєнного стану та закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану. Особливості призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення урегульовані положеннями ст. 68 КК України. Відповідно до частини третьої цієї статті за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_7 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України суд не дотримався.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України максимальне покарання за вказане кримінальне правопорушення, передбачене у виді позбавлення волі строком на 10 років. Застосування положень ч. 3 ст. 68 КК України дає підстави стверджувати, що за вчинення закінченого замаху на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України максимальне покарання не може перевищувати 6 років і 8 місяців позбавлення волі.

Призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення закінченого замаху на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке появилось у незастосування закону, який підлягав застосуванню, зокрема не застосування ч. 3 ст. 68 КК України.

Так, за правилами ч. 1 і ч. 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, відсутність обстави, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років і 8 місяців за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

У зв`язку із викладеним колегія суддів вважає за необхідне вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити, пом`якшивши призначене останньому покарання до розміру, який би відповідав вимогам ч. 3 ст. 68 КК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим, необхідним та достатнім, у зв`язку з чим залишає його без змін.

Разом з тим, при ухваленні вироку суд першої інстанції застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим при визначені ОСОБА_7 остаточного покарання, який на підставі вище встановленого, не підлягав застосуванню.

Відтак в даному випадку, при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, підлягає застосуванню принцип часткового складання призначених покарань.

На підставі наведеного колегія судді вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців. На думку колегії, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також за своїм видом і розміром відповідає як особі обвинуваченого, так і тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

У зв`язку із викладеним, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 - зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

За ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення строком на 5 (п`ять) років - залишити без змін.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4