УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Солом`янський районний суд м.Києва

в складі : головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м.Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 ,погодженого із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000346 від 16.12.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч.2, 114-1 ч.1 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м.Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 ,погодженого із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000346 від 16.12.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч.2, 114-1 ч.1 КК України.

Клопотання обґрунтовується наступним.

Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні N?000346, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Так, Указом Президента України Володимира Зеленського N? 64/2022 від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена по даний час.

Відповідно до положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 N? 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов?язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України», структура Збройних Сил України складається: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об?єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв?язку та кібербезпеки; органи військового управління, з?єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з?єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше грудня 2024 року, у громадянки України ОСОБА_5 , виник прямий умисел на організацію перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, спільно з невстановленими особами, шляхом фіктивного бронювання за грошову винагороду військовозобов?язаних їх працевлаштуванням на підприємствах критичної інфраструктури, що мають можливість «бронювання» працівників.

Так, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами переслідуючи корисливий мотив, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, здійснила умисні дії, спрямовані на пошук платоспроможних громадян України призовного віку з метою надання допомоги останнім в оформленні документів, необхідних для подальшого ухилення від мобілізаційних заходів, шляхом фіктивного працевлаштування останніх на підприємства критичної інфраструктури, що мають можливість «бронювання» працівників.

При цьому, ОСОБА_5 , усвідомлювала, що своїми умисними діями перешкоджає законній діяльності структурним підрозділам ЗС України, зокрема територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК), в проведенні мобілізаційних заходів, що полягають в підготовці та накопиченні військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов?язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами військового часу.

Діючи на виконання свого злочинного умислу, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, вступила у попередню змову з невстановленими службовими особами підприємства ТОВ «Мун Бліс» (), основний вид діяльності якого є 62.01 «Комп?ютерне програмування» та заздалегідь домовилася з ними про спільне вчинення даного кримінального правопорушення, завчасно домовившись з останніми про роль кожного з них, під час його вчинення.

Так, згідно досягнутих домовленостей та розподілених обов?язків, ОСОБА_5 , забезпечувала пошук військовозобов?язаних громадян України, які в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та намір ухилитися від обов?язків громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та формально укладуть договір працевлаштування на підприємства критичної інфраструктури, що мають можливість «бронювання» працівників, що надасть останнім можливість не бути мобілізованими до ЗС України.

В ході реалізації свого злочинного умислу та діючи згідно раніше досягнутих з невстановленими особами домовленостей, ОСОБА_5 , 10.12.2024, перебуваючи за адресою: м. Київ. вул. Ділова, 22 в офісному приміщенні, познайомилась з громадянином України ОСОБА_8 .

В ході розмови 07.01.2025 приблизно о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ. вул. Паньківська, 20 в приміщенні закладу харчування «Улюблений дядя» запропонувала ОСОБА_8 за грошову винагороду в розмірі 8000 доларів США допомогти останньому з фіктивним працевлаштуванням на підприємстві критичної інфраструктури, що має можливість «бронювання» працівників, що надасть йому можливість уникнути призову на військову службу в особливий період та роз?яснила, що останній повинен буде їй повертати кошти, отриманої ним в як заробітної плати.

Так, 31.01.2025 приблизно о 10:27 год., ОСОБА_5 , зателефонувала ОСОБА_8 , з абонентського номеру НОМЕР_1 з використанням мессенджеру «TELEGRAM» та повідомила про необхідність надіслати їй фотокопії паспорту та ІПН останнього та передачі їй в якості «авансу» 1200 доларів США.

В подальшому, того ж дня близько 16 годин 10 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, прос. Голосіївський, 46/1 в приміщені кав?ярні «Coffee Bro» під час особистої розмови ОСОБА_8 з ОСОБА_5 , остання отримала кошти у сумі 1200 доларів США, для того щоб розпочати процедуру працевлаштування на підприємстві ТОВ «Мун Бліс» () 3 основним видом діяльності 62.01 «Комп?ютерне програмування», що має можливість «бронювання» працівників, якому згодом повідомила, що загальна вартість з врахуванням подорожчання зросте до суми 8700 доларів США.

В подальшому, 29.04.2025 близько 14 годин 10 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 38 в приміщені офісу під час особистої розмови ОСОБА_8 , з ОСОБА_5 , остання отримала кошти у сумі 3800 доларів США, на виконання раніше досягнутих домовленостей щодо «бронювання» ОСОБА_8 , та обумовили передачу решти коштів у сумі 3700 доларів США наступного дня, після відображення в додатку «Резерв+» статусу бронювання.

Надалі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, розуміючи, що своїми умисними діями перешкоджає законній діяльності органам військового управління, зокрема ТЦК та СП, на виконання взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_8 за грошову винагороду, в невстановлений спосіб, час та місці, здійснила дії організаційного характеру за попередньою змовою із невстановленими розслідуванням службовими особами ТОВ «Мун Бліс» () з основним видом діяльності 62.01 «Комп?ютерне програмування».

Результатом вказаних дій ОСОБА_9 , стало фіктивне працевлаштування ОСОБА_8 на вищевказаному підприємстві критичної інфраструктури з подальшим відображенням в додатку «Резерв+» щодо ОСОБА_8 статусу бронювання.

Під час зустрічі 27.05.2025 протягом дня на території м. Києва після отримання від ОСОБА_8 коштів у сумі 3700 доларів США за фіктивне бронювання, злочинні дії ОСОБА_5 були припинені працівниками СБ України її затриманням, яке відбулось того ж дня о 18:30 годині, в порядку ст. 208 КПК України.

За встановленими під час досудового розслідування обставинами, 28.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати особу у

вчиненні кримінального правопорушення визначено наступні матеріали:

Повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення;

??Матеріалами виконаного доручення оперативним підрозділом;

??Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 18.12.24;

Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , від 08.01.25;

??Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , від 08.01.25;

??Протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками

свідком ОСОБА_8 , від 08.01.25;

??Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , від 04.02.25;

??Протоколом проведених НСРД від 09.01.2025;

Протоколом проведених НСРД від 09.01.2025;

Протоколом проведених НСРД від 22.01.2025;

??Протоколом проведених НСРД від 01.02.2025;

??Протоколом проведених НСРД від 08.02.2025;

??Протоколом проведених НСРД від 19.02.2025;

??Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , від 12.05.25;

??Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , від 26.05.25;

Протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_8 , від

26.05.25;

??Протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України;

??Протоколом обшуку від 27.05.2025 за місцем затримання

підозрюваної.

Протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів

від 27.05.2025;

Протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів

від 27.05.2025;

Протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 29.04.2025;

Протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів

від 31.01.2025;

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Таким чином, повідомивши ОСОБА_5 , про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити сховати або створити речі і документи, вважаю за необхідне застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гарглі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об?єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрювана ОСОБА_5 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

Переховуватися від органів досудового слідства та/або суду.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні інкримінованого їй тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі. Розуміючи, що відносно неї розпочалось кримінальне переслідування, остання розуміючи невідворотність покарання, будучи без процесуального обмеження зможе використати нагоду та переховуватись від органу досудового розслідування/суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» с суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, а відтак ОСОБА_5 перебуваючи без процесуального обмеження, може знищити або сховати вказані матеріальні об?єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Незаконно впливати на свідків, інших співучасників інкримінованого йому злочину.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час не встановлені всі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким остання може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі їй в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

З метою запобігання вказаним ризикам об?єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України встановлено наступне:

Зібрані у ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання

його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є достатньою для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вік та стан підозрюваного дозволяє їй перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Так, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442

Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

Крім того, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Орган досудового розслідування посилаючись на отримані матеріали, характер вчиненого злочину, вважає, що в даному випадку відсутня необхідність у визначенні альтернативи у вигляді застави, оскільки перебування ОСОБА_5 на волі дасть змогу їй продовжити вчиняти злочини у якому вона підозрюється.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вважаючи що клопотання про застосування запобіжного заходи у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованим та не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 просив суд звернути увагу на те,що його підзахисна раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину а тому обрання відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідає вимогам ст.184 КПК України . Просила обрати своїй підзахисній запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку своїх захисників, вину у вчинених діях визнала, обіцяла активно співпрацювати зі слідством.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Суд вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти настанню вказаних ризиків щодо ОСОБА_10 , оскільки не доведеними є ризики: намагання вплинути на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування, вчинення іншого правопорушення.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрювана ОСОБА_10 , раніше не судима, має постійне місце проживання у Київській області, має на утриманні малолітню дитину і тому достатнім для контролю за її процесуальною поведінкою буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.2 ст. 183 КПК України покласти на підозрювану такі обов`язки:

з`являтись до прокурора, слідчого, слідчого судді або суду за першим викликом;

повідомляти прокурора, слідчого,слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

заборонити відлучатись з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

заборонити спілкуватись зі свідками по даному провадженню;

здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи,що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

В задоволенні клопотання ОСОБА_11 про передачу підозрюваної ОСОБА_5 під особисту поруку - відмовити, оскільки суд не вбачає підстав передбачених КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 184, 194,376 ч. 2 КПК України,-

Ухвалив:

В задоволенні клопотання відмовити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 25 липня 2025 року включно із забороною залишати місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки :

з`являтись до прокурора, слідчого, слідчого судді або суду за першим викликом;

повідомляти прокурора, слідчого,слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

заборонити відлучатись з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

заборонити спілкуватись зі свідками по даному провадженню;

здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи,що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Звільнити - під варти в залі суду.

В задоволенні клопотання ОСОБА_11 про передачу підозрюваної ОСОБА_5 під особисту поруку - відмовити .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1