Справа № 210/2518/16-к
провадження 1-кп/216/22/25
УХВАЛА

іменем України

15 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі у судовому розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 10000117 від 25 лютого 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України,-

встановив:

1.Короткий зміст клопотання та позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні заявили клопотання про відвід прокурору ОСОБА_3 в обґрунтування якого зазначили, що прокурор упереджено і необ`єктивно здійснює свої повноваження у кримінальному провадженні № 10000117 від 25 лютого 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, оскільки не притягнув до відповідальності водія «Мерседес-Віто» ОСОБА_8 , разом із слідчим ОСОБА_9 не встановив обов`язкові, необхідні дані проведення автотехнічної експертизи, умисно викривив дійсні обставини ДТП.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання про відвід прокурора заперечував, зазначив, що вважає зазначене клопотання необґрунтованим та таким, що заявлено з метою затягування обвинуваченим розгляду справи в суді, тому просив відмовити у його задоволенні.

2.Мотиви суду

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Формою процесуального реагування на прояви упередженого ставлення слідчого/прокурора до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, є подання такою особою заяви про відвід слідчого/прокурора в порядку ст.77 КПК України.

Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам - членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 на 114-й сесії «Про підвищення ефективності внутрішніх засобів правового захисту» декларує, що кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. (Рішення ЄСПЛ «Chahal v. UK, n. 145).

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід прокурору з підстав передбачених ст.77 КПК України.

Так ч. ч. 3, 4 ст. 80 КПК України, передбачають, зокрема, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження , а заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенці ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор безумовно підлягає відводу, визначений частиною 1 ст. 77 КПК України:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Натомість, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про упередженість або заінтересованість прокурора ОСОБА_3 , а заява про відвід фактично містить власні припущення захисника щодо цього.

КПК не визначає змісту поняття «упередженість», однак в українській мові прикметник «упереджений» означає особу, яка має негативну, необ`єктивну, заздалегідь сформовану думку щодо когось чи чогось, тобто неупередженість прокурора належить оцінювати скрізь призму відповідності КПК вчинених ним слідчих та процесуальних дій і ухвалених процесуальних рішень.

В будь-якому випадку неупередженість презумується, аж доки не буде надано належних доказів існування обставин, які викликали б обґрунтовані сумніви в такому. При цьому належить зазначити, що поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є суб`єктивно оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує, проте в будь-якому випадку таке має бути обумовлено конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, неупередженість повинна визначатись на підставі суб`єктивного критерію (поведінка прокурора, яка надає можливість встановити чи мав він у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість), а також на підставі об`єктивного критерію (чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність прокурора).

Суд пересвідчився, що у кримінальному провадженні №10000117 від 25 лютого 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, ОСОБА_3 має процесуальний статус прокурора, оскільки жодним законодавчим актом не передбачена необхідність додавати до матеріалів кримінального провадження засвідчену копію про призначення групи прокурорів.

Оцінюючи доводи сторони захисту та потерпілого в частині того, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 365 КК України предметом якого є неправомірні дії прокурора ОСОБА_3 викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора, суд зазначає наступне.

Як вбачається с заяви про відвід та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, від 06.09.2024 перебувало кримінальне провадження №0002910, відкрите за повідомленням заявника за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України. Предметом провадження є неправомірні дії слідчого Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000117.

6 лютого 2025 року постановою старшого слідчого з ОВС третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_10 кримінальне провадження було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК відсутність складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 березня 2025 року скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого з ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_10 від 6 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження №0002910 залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року - залишено без задоволення. Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року на постанову про закриття кримінального провадження №0002910 - залишено без змін.

Таким чином, на теперішній час кримінальне провадження на яке посилається захисник як на підставу вважати, що наявні обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК відсутність складу кримінального правопорушення, законність прийнятого рішення перевірена слідчим суддею та судом апеляційної інстанції. Засоби для оскарження вказаного рішення вичерпано.

Щодо інших причин обґрунтування відводу, зокрема не притягнення до відповідальності водія «Мерседес-Віто» ОСОБА_8 , не встановлення обов`язкових необхідних даних проведення автотехнічної експертизи та умисного викривлення дійсних обставини ДТП, суд зауважує, що встановлення доказового значення тих чи інших відомостей є правом прокурора; закон надає йому можливість оцінювати докази за своїм внутрішнім переконання з урахуванням всіх обставин кримінального провадження (ст. 94 КПК України). Цим правом він наділений з огляду на функціонал обвинувача у кримінальному провадженні, адже з одного боку, зв`язаний засадами кримінального провадження і правилами про належність, допустимість, достовірність і достатність доказів, з іншого саме на прокурора покладено визначення спроможності доказової бази для складення або затвердження обвинувального акту з метою подальшого підтримання обвинувачення у суді. Прокурор керує слідством для того, щоб самому в подальшому ефективно підтримувати обвинувачення в суді.

Інші доводи сторони захисту та потерпілої зводяться до оцінки доказів, зібраних стороною обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні.

Разом з тим, оцінка доказів з точки зору їх належності, достовірності та допустимості здійснюється судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за результатами судового розгляду.

Суд зауважує, що під час розгляду заяви про відвід суд не вправі вирішувати ті питання, які підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим. Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

Ураховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про відвід прокурора ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 333,369, 372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

1.Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 20 травня 2025 року о 16-40 год

Суддя ОСОБА_11