КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/7067/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження№11-сс/824/3422/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду :

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року про відмову у задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0003086 від 14.08.2023,

ВСТАНОВИЛА:

04.04.2025 захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав скаргу на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0003086 від 14.08.2023 за ч. 1,2,3 ст. 358, ч. 1,2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що повідомлення про підозру було оголошено ОСОБА_7 без додержання норм КПК України. В матеріалах кримінального провадження наявна інформація про те, що ОСОБА_7 на момент направлення підозри знаходився поза межами України, а тому фізично не її міг отримати.

Зазначав, що ОСОБА_7 з 10.11.2021 не проживає за адресою на яку було направлено підозру.

Вважає, що так як слідчим не було надано на ознайомлення всі матеріали досудового розслідування, захисник обмежений в можливості мотивувати в чому полягає необґрунтованість підозри, але зазначає, що ОСОБА_7 жодного інкримінованого кримінального правопорушення не вчиняв.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги захисник ОСОБА_6 .

Відмовляючи в задоволенні скарги слідчий суддя прийшов до висновку, що органу досудового розслідування, станом на момент складення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , не було відомо про його місцезнаходження за кордоном, а тому єдиним способом для повідомлення про підозру є спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 15 квітня 2025 року подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. І, 2, 3 ст. 358, ч. 1, 2 ст. 190 КК України, в межа кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0003086 від 14.08.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підозру було вручено відповідно до вимог КПК України.

Висновок про те, що повідомлення про підозру було направлено за останньою відомою адресою є передчасним так як відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 07.01.2025 ОСОБА_7 знято з реєстрації ще 10.11.2021.

Захисник вважає, що отримання ОСОБА_8 повідомлення про підозру для передачі не може вважатися належним врученням повідомлення про підозру.

17 квітня 2025 року захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги, де зазначив, що в ухвалі слідчого судді наявна невідповідність встановлених обставин фактичним.

Вказав, що слідчі органи жодного разу не вчиняли дій, спрямованих на повідомлення ОСОБА_7 за кордоном.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні Святошинського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження 0003086 від 14.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1,3,4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

28.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,3,4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України КК України, здійснене у кримінальному провадженні 0003086 від 14.08.2023.

Орган досудового розслідування надіслав повідомлення про підозру за останньою відомою адресою місця проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується рекомендованими повідомленнями про направлення.

Прокурор у судовому засіданні в суді першої інстанції зазначав, що органу досудового розслідування не було відомо не тільки адреси, а навіть країни перебування за межами України підозрюваного. Підозрюваний не повідомляв орган досудового розслідування про місце свого перебування.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Так, згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28.09.2023 за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 .

Так, згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно частини 1 якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Колегією суддів встановлено із матеріалів судового провадження, що повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0003086 від 14.08.2023, було направлено ОСОБА_7 засобами поштового зв`язку 16.10.2023, що підтверджується копією накладної № 740 та описів поштових відправлень від 16.10.2023.

Посилання захисника на те, що повідомлення про підозру не було вручено ОСОБА_7 особисто органом досудового розслідування у день його складення, не є підставою для скасування такого повідомлення про підозру, оскільки, як вбачається з ч. 1 ст. 42 КПК України, у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру особі через не встановлення її місцезнаходження, вказаною статтею передбачено вжиття заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

З наведеного вбачається, що органом досудового розслідування вжито вичерпних заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 28.09.2023 у спосіб, передбачений ст. ст. 135, 136, 278 КПК України, для вручення повідомлень, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0003086.

При цьому, доводи апелянта про те, що оскільки захиснику було надано лише частину матеріалів кримінального провадження №0003086 від 14.08.2023, серед яких і повідомлення про підозру, що на переконання захисника, не дає йому можливості послатися в чому саме полягає необґрунтованість підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає, а відтак відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що повідомлення про підозру складено без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, викладені у підозрі відомості не відповідають змісту ст. 149 КК України, фактично зведені до питань доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій підозрюваного, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

З`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 28.09.2023 у кримінальному проваджені №0003086, які б слугували підставою для його скасування.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4