Справа № 130/2686/23
Провадження №11-кп/801/662/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.04.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, РНОКПБ НОМЕР_1 , раніше засудженого:

- вироком Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 28.09.2009 року за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України на два роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.07.2011 року скасовано звільнення від покарання та направлено засудженого ОСОБА_8 для відбування вказаного основного покарання;

- вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.09.2014 року за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України на п`ять років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки;

- вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.10.2017 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на п`ять років шість місяців позбавлення волі, звільненого з установи виконання покарань 04.08.2023 року після відбуття покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на три роки, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення за період з 26.06.2024 року до дня набрання законної сили цим вироком суду з розрахунку день за день.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 3029 гривень 12 копійок процесуальних витрат на залучення експерта.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2023 року та від 28.06.2024 року на тимчасово вилучене майно, а саме на фрагменти банківської картки № НОМЕР_2 АТ КБ "ПриватБанк", дві пачки цигарок "LUCKY STRIKE", одну пачку цигарок "KENT", одну пачку цигарок "Прима червоні", одну банку згущеного молока "Фаворит", одне упакування з насінням "Сан Санич" масою 110 г, одне упакування з клеєм "505", а також на грошові кошти в загальній сумі 1400 гривень.

Вирішено питання з речовими доказами.

установив:

ОСОБА_8 15.08.2023 року приблизно о 14 годин 30 хвилин, перебуваючи на автобусній зупинці, що розташована по вул. Богдана Хмельницького в м. Жмеринка, на лавці автобусної зупинки виявив гаманець темного кольору, всередині якого знаходились грошові кошти номіналом 50 гривень та банківська картка № НОМЕР_2 АТ КБ "ПриватБанк" зеленого кольору, який випадково був залишений потерпілим ОСОБА_11 . Далі ОСОБА_8 , переслідуючи мету привласнення офіційного документу, діючи, таємно, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи збагатися за рахунок чужої власності, шляхом вільного доступу, привласнив вказану банківську картку, що належить ОСОБА_11 та яка згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію", п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноваженою особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, й надалі з якої мав намір викрасти грошові кошти та розпорядитись ними на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Також ОСОБА_8 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, зокрема за вироком Жмеринського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2017 року, із його звільненням 04.08.2023 року з установи виконання покарань після відбуття покарання, 26.06.2024 близько 16:00 год., перебуваючи на території Приватного підприємства «ВІСМУТ-АВЕ", що знаходиться за адресою: м. Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, вул. Воїнів світла, буд.41, виявив на стільці, який знаходився безпосередньо біля приміщення, належний ОСОБА_12 з грошовими коштами. В той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаними грошима, реалізуючи який, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, повторно, в період дії воєнного стану в Україні (запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", строк дії якого послідовно продовжено до теперішнього часу), ОСОБА_8 взяв до рук гаманець та почав діставати з нього грошові купюри та у цей час його дій були помічені ОСОБА_12 . Тоді ОСОБА_8 , усвідомлюючи що його дії були помічені, шляхом вільного доступу, відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 3400 гривень та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник. Надалі ОСОБА_8 розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнової шкоди на зазначену суму 3400 гривень.

Вказані дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім цього, ОСОБА_8 , діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. 7, 12, 17, 25 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними", постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, 26.06.2024 року близько 19 годин 00 хвилин, знаходячись на вул. Шевченка в м. Вінниці, виявив на узбіччі дороги прозорий полімерний пакет, всередині якого знаходилась кристалічна психотропна речовина РVР. Після цього знайдений прозорий полімерний пакет ОСОБА_8 помістив до власної сумки, тобто придбав психотропну речовину РVР та незаконно зберігав її при собі з метою подальшого особистого вживання психотропної речовини без мети збуту. В подальшому, ОСОБА_8 26.06.2024 року о 19 годин 35 хвилин було затримано в порядку ст. 208 КПК України, й під час проведення особистого обшуку особи всередині сумки, яка була при ОСОБА_8 , виявлено один прозорий полімерний пакет з кристалічною речовиною білого кольору. Відповідно до висновку експерта від 02.07.2024 року №СЕ-19/102-24/12727-НЗПРАП у наданій на експертне дослідження речовині міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVР, обіг якої заборонено; у досліджуваній речовині масою 0,4262 г, маса РУР становить 0,3495 г.

Вказані дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 квітня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на три роки, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців.

Строк відбування покарання за цим вироком визначено відраховувати ОСОБА_8 з часу набрання ним законної сили.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення за період з 26.06.2024 року до дня набрання законної сили цим вироком суду з розрахунку день за день.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 3029 гривень 12 копійок процесуальних витрат на залучення експерта.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2023 року та від 28.06.2024 року на тимчасово вилучене майно, а саме на фрагменти банківської картки № НОМЕР_2 АТ КБ "ПриватБанк", дві пачки цигарок "LUCKY STRIKE", одну пачку цигарок "KENT", одну пачку цигарок "Прима червоні", одну банку згущеного молока "Фаворит", одне упакування з насінням "Сан Санич" масою 110 г, одне упакування з клеєм "505", а також на грошові кошти в загальній сумі 1400 гривень.

Вирішено питання з речовими доказами.

Не погодившись з постановленим вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що вирок суду першої інстанції незаконний та підлягає скасуванню. Просив скасувати вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.04.2025 року та призначити новий судовий розгляд.

У разі, якщо апеляційний суд визнає безпідставними наведені доводи для призначення нового розгляду вирок змінити, кваліфікувати дії ОСОБА_8 по викраденню чужого майна за ч. 4 ст. 185 КК України та закрити провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Призначити йому менш суворі за видом та розміром покарання за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 КК України.

Вказаний вирок суду першої інстанції вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, внаслідок:

невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги доказів, які могли б істотно вплинути на його висновки; висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності. Дана невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального проваджень вплинула на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання;

істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання);

неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню);

невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі, обвинуваченого (за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість).

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просив проводити судовий розгляд без його участі.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, просив вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.04.2025 щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357. ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Поставити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_8 призначити у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати ОСОБА_8 у строки відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 26.06.2024 до дня набрання законної сили вироком суду з розрахунку день за день.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про пом`якшуючу обставину покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме щире каяття.

У решті вирок суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурор мотивував тим, що при призначенні обвинуваченому покарання суд не виконав вимоги закону і роз`яснення постанови Пленуму та, вирішуючи питання щодо міри покарання, не в повній мірі враховував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного і призначив ОСОБА_8 покарання, яке є явно несправедливим наслідком м`якості.

Так, відповідно до висновку досудової доповіді, складеним Жмеринським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області 15.08.2024 оцінено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 та середній ризик небезпеки для суспільства, на думку органу пробації можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства є лише у винятковому випадку.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 не відшкодовував потерпілим завданої шкоди у повному обсязі.

Поряд з цим, наявна обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, однак при призначенні покарання суду не повною мірою враховував вказану обставину.

Крім цього, судом безпідставно визнано наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_8 лише частково визнав себе винним у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, про що також зазначає суд у мотивувальній частині вироку.

Крім цього, суд у результативній частині оскаржуваного вироку не послався за норму закону, якою зараховується попереднє ув`язнення. Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за днем або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_10 та просили її задовольнити, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив скасувати вирок в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий відповідно до вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора - підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав частково, не погоджуючись з його кваліфікацією, а також повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 КК України, що також підтвердив в суді апеляційної інстанції.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказав, що крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за встановлених судом обставин повністю доведена безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду такими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_12 пояснила суду, що вона працює приймальником на пункті прийому металобрухту, що розташований на території ПП "Вісмут-АВЕ" по вул. Асмолова в м. Жмеринка. У червні 2024 року обвинувачений ОСОБА_8 , якого вона знала в обличчя та раніше там бачила неодноразово, так як той займався платами з радіодеталями і приходив часто туди, вчергове прийшов на територію пункту прийому металобрухту разом із своїм другом. ОСОБА_8 почав ходити територією та з іншими відвідувачами детально оглядав різний метал. У цей момент вона вирішила зайти в службового приміщення, щоб попити води. При цьому, вона назовні біля ваг на стільці залишила свій гаманець з грошима, якими розраховувалась за зданий їй металобрухт, та прикрила гаманець хустинкою, після чого пішла до приміщення. Коли вона була вже всередині, то побачила через одне з вікон, що обвинувачений ОСОБА_8 почав швидко наближатися до цього вікна знадвору. Далі він дістав гаманець з-під хустини та почав виймати грошові кошти, що у ньому знаходилися. Тоді вона почала стукати йому у вікно та пригрозила кулаком. ОСОБА_8 , помітивши це, дістав з гаманця кілька грошових купюр, кинув його на землю та почав тікати у бік туалету, біля якого він переліз через паркан та зник в невідомому напрямку. У момент викрадення ОСОБА_8 грошових коштів на території пункту прийому металобрухту було ще двоє інших чоловіків, один із яких крикнув йому: "Що ти робиш?". Зазначила, що в гаманці на момент викрадення було 7000 грн, обвинувачений забрав звідти 5500 грн крупнішими купюрами. Після виклику та прибуття працівників поліції, коли вона разом з ними пішла тією стежкою, що тікав ОСОБА_8 , то біля паркана, через який перелазив останній, було знайдено купюру номіналом 500 грн, яку віддала працівникам поліції. Грошові кошти, що були викрадені обвинуваченим, належать промисловій компанії "Інтерпайп", у співпраці з якою укладений договір підприємством, де вона працює. Вона є матеріально відповідальною особою за металобрухт та грошові кошти. Всю вагу прийнятого і проданого металу та кошти, що отримала чи заплатила за метал, вона постійно записує в зошит. Жодної звірки після викрадення коштів на підприємстві не робили. Готівку вона отримує від керівника підприємства "Вісмут-АВЕ", з яким у неї укладений трудовий договір. Якщо на підприємстві стається якась нестача, то вона має її покрити власними коштами. Вона не є керівником підприємства, не виконує обов`язки керівника та жодної довіреності на представництво підприємства їй не надавалось. Зауважила, що 24.10.2024 року до неї приходила матір обвинуваченого ОСОБА_8 , яка передала їй 1500 грн, а взамін вона надала їй розписку про отримання цих коштів. Ці кошти вона віддала підприємству, на якому вона працює. Вказала, що суворого покарання обвинуваченого ОСОБА_8 не потребує.

Потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що 15.08.2023 року, коли він сидів на лавці біля БНТ в м. Жмеринка, до нього підійшов його товариш і пригостив грушками. Тоді із вдячності він захотів його пригостити пивом і запросив до торгівельного закладу, де почав шукати свій гаманець, але так і не знайшов. Потім попросив свого товариша піти подивитися біля лавки, на якій сидів сам, чи часом не залишив він там свій гаманець, на що той погодився та через деякий час приніс йому гаманець. Коли він у нього заглянув, то побачив, що в гаманці залишилось 100 грн та зникла картка АТ КБ "Приватбанк", на яку отримував пенсію. Тоді він рушив до банку, щоб заблокувати картку, але йому повідомили, що нею вже хтось розрахувався. Коли приїхали працівники поліції, то працівники банку видали їм відеозаписи, на яких було видно як обвинувачений разом із якоюсь дівчиною розраховується його банківською карткою в магазинах. Просив суд обвинуваченого ОСОБА_8 не карати суворо.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що по обіді одного дня у червні 2024 року він прийшов до пункту прийому металобрухту, що знаходиться в м. Жмеринка, точної адреси не пам`ятає. Коли він ходив його території та підбирав потрібні йому металеві кутники, почув стукіт у вікно працівника пункту прийому металобрухту на ім`я ОСОБА_14 , яка знаходилася тоді у приміщенні. Подивившись у той бік та побачив, що одягнутий в спортивні штани та кофту чоловік тримав в руках гаманець у виді сумочки, належний приймальниці ОСОБА_14 , у якому знаходилися грошові кошти. Далі той чоловік, почувши стукіт у вікно, кинув той гаманець біля ваг та почав тікати, а він в цей момент крикнув йому навздогін: "Що ти робиш? Стій!". Зазначив, що той чоловік зовні схожий на обвинуваченого ОСОБА_8 та останній прийшов був до пункту прийому металобрухту вже після нього. Гаманець, якого тримав в руках обвинувачений, був темного кольору та вкритий бісером. Після того, як ОСОБА_8 кинув його на землю, то з нього повипадали грошові кошти. Згодом він разом з приймальницею ОСОБА_14 пройшли тим шляхом, яким тікав обвинувачений, та знайшли на стежці біля туалету ще одну купюру номіналом 500 грн.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, також підтверджується відомостями, що містяться у досліджених в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження:

витягом з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000414 від 15.08.2023 року, відомості про яке внесені за усною заявою потерпілого ОСОБА_11 від 15.08.2023 року (т.1 а.с.233) про те, що 15.08.2023 року в період часу з 14:59 годин до 15:12 годин невідома особа вчинила крадіжку грошових коштів з його банківської картки № НОМЕР_2 АТ КБ "ПриватБанк" шляхом розрахунку нею в магазинах м. Жмеринка (т.1 а.с.232);

випискою АТ КБ "ПриватБанк" по банківському рахунку щодо картки, маска номеру якої НОМЕР_3 , належної ОСОБА_11 (т.1 а.с.234), баланс якого за період часу з 14:59 годин до 15:12 годин 15.08.2023 року зменшився з 10002,29 грн до 4841,38 грн, що підтверджує факт функціональності вказаної банківської картки потерпілого ОСОБА_11 як офіційного документа та корисливу мету її привласнення ОСОБА_8 ;

письмовою заявою ОСОБА_8 від 16.08.2023 року про добровільну видачу працівникам поліції знайденої та привласненої ним, а згодом порізаної на частки банківської картки № НОМЕР_2 АТ КБ "ПриватБанк" (т.1 а.с.235);

протоколом огляду від 16.08.2023 року з фототаблицею, під час якого встановлено, що добровільно видані ОСОБА_8 фрагменти банківської картки є елементами банківської картки № НОМЕР_2 , емітованої АТ КБ "ПриватБанк" (т.1 а.с.236-237,238);

витягом з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000319 від 26.06.2024 року, відомості про яке внесені за усною заявою потерпілої ОСОБА_12 від 26.06.2024 року (т.1 а.с.244) про те, що 26.06.2024 року близько 16:10 годин фізична особа на ім`я ОСОБА_15 , перебуваючи на території металоприймального пункту по вул. Асмолова, 41, в м. Жмеринка, відкрито для ОСОБА_12 з її гаманця викрав грошові кошти в сумі біля 5000 грн купюрами різного номіналу та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник (т.1 а.с.243);

протоколом огляду від 26.06.2024 року з фототаблицею, в ході якого встановлено, що на території ПП "ВІСМУТ-АВЕ", розташованого за адресою: м. Жмеринка, вул. Воїнів світла (раніше Асмолова), 41, знаходиться приймальний пункт, вхід до якого здійснюється через металеву браму. Далі на вказаній території за чисельними насипами металобрухту знаходиться приміщення металоприймального пункту, зліва від входу до якого розташовані вантажні ваги, за якими знаходиться стілець, на якому лежить різнобарвний гаманець, всередині якого виявлено певну кількість грошових купюр номіналом по 20 грн, по 50 грн та по 500 грн в загальній сумі 4980 грн. Також під час огляду вказаної території праворуч від даного приміщення на відстані 10 м від стежки вздовж паркану було виявлено та вилучено грошову купюру номіналом 500 грн (т.1 а.с.246-247,248-250, т.3 а.с.1-6);

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 26.06.2024 року, під час якого в ході обшуку ОСОБА_8 , затриманого в порядку, передбаченому п.2 ч.1 ст.208 КПК України, у одягненій ним на себе чоловічій сумці серед решти було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 900 грн купюрами номіналом по 500 грн та 200 грн, якими зі слів останнього він незаконно заволодів відкрито приблизно о 16:00 годин 26.06.2024 року на території ПП "Вісмут-АВЕ" в м. Жмеринці, а також виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет із вмістом невідомої кристалічної речовини білого кольору (т.3 а.с.15-16);

витягом з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000320 від 27.06.2024 року, відомості про яке внесені з підстав того, що під час затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 в ході досудового розслідування іншого кримінального провадження, під час обшуку останнього у чоловічій сумці типу "бананка", яку мав при собі ОСОБА_8 , виявлено прозорий поліетиленовий пакет із зіп-защибкою, у якому міститься біла кристалічна речовина, схожа на солі PVP (т.3 а.с.22);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.06.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 у встановленому порядку серед пред`явлених йому фотознімків чотирьох осіб чоловічої статі впізнав ОСОБА_8 , якого 26.06.2024 року близько 16:00 годин бачив на території ПП "Вісмут-АВЕ" по вул. Воїнів світла (Асмолова), 41, в м. Жмеринка після вчинення кримінального правопорушення та зникнення з місця вчинення злочину (т.3 а.с.27-29);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.06.2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 у встановленому порядку серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох осіб чоловічої статі впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка 26.06.2024 року близько 16:00 годин, перебуваючи на території ПП "Вісмут-АВЕ" по вул. Воїнів світла (Асмолова), 41, в м. Жмеринка, вчинила відносно неї кримінальне правопорушення (т.3 а.с.30-32);

висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 02.07.2024 року №СЕ-19/102-24/12727-НЗПРАП, згідно якого встановлено, що вилучена у ОСОБА_8 під час його затримання речовина загальною масою 0,4262 г містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP; маса PVP становить 0,3495 г (т.3 а.с.36-40);

протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2026 року та його відеозаписом, за участі потерпілої ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_16 , з яких встановлено, що під час даної слідчої (розшукової) дії в присутності, зокрема ОСОБА_8 розповів та самостійно продемонструвала на місці подій обставини вчинення ним незаконного заволодіння 26.06.2024 року на території пункту прийому металобрухту по вул. Воїнів світла (Асмолова) в м. Жмеринка, куди вказаного дня від прийшов приблизно о 15:30 зі своїм братом ОСОБА_17 . Від вхідної брами вони пройшли до ваг поруч з будівлею приймального пункту, де відстояли у черзі, після чого здали приймальниці потерпілій ОСОБА_12 металобрухт, який принесли туди з собою. Далі вони відшукали тій території шукати необхідний на будівництві шків та гайкові ключі, які придбали за 30 грн. Зворотною дорогою до воріт знайшли пістолет для монтажної піни, аби придбати який він самостійно повернувся ближче до будівлі приймального пункту. Приймальниця ОСОБА_12 у цей час була відсутня біля ваг, вона спілкувалась з іншими відвідувачами. Побачивши на стільці біля ваг гаманець потерпілої, край якого визирав з-під хустини та у якому виднілися гроші, й дочекавшись, коли ОСОБА_12 зайшла всередину будівлі, він підійшов ближче до стільця, біля якого присів та дістав з гаманця частину грошових купюр. Значна частина грошей випала на землю і він став їх запихувати назад до гаманця. Вказав, що якщо у цей час і відбувався стукіт у вікно будівлі, він не надав йому значення. З тією частиною грошових коштів, які він витягнув з гаманця ОСОБА_12 , він пішов стежкою до паркану. При цьому, нерозбірливі вигуки ОСОБА_12 , свист та вигук "Що ти робиш?" присутніх на території чоловіків він не сприйняв такими, що адресовані йому. Діставшись невисокої огорожі, він переліз через неї та рушив далі в бік дороги. Викраденими грошовими коштами переважно розпорядився на власний розсуд. Заперечив, власне усвідомлення того, що ним вчинялось відкрите заволодіння даними грошима. Натомість потерпіла ОСОБА_12 під час слідчого експерименту додатково пояснила та продемонструвала, що після того, як обвинувачений ОСОБА_8 взяв до рук монтажний пістолет та деякий час перевіряв його стан, стоячи неподалік, вона у справах зайшла до будівлі приймального пункту. Звідти у найближче вікно вона побачила, що ОСОБА_8 наблизився до стільця, на якому вона залишила під хустиною гаманець з грошима всередині зошита, у якому робила записи щодо їх витрат. Поглянувши у вікно поближче, вона побачила, що ОСОБА_8 присів біля стільця та тримав в руках її гаманець, з якого діставав гроші. Вона гучно постукала у шибку, крикнула йому погрозу та помахала кулаком. На ці її дії ОСОБА_8 подивився у її бік, у нього випала частина грошей на землю, після цього він одразу розвернувся, а вона побігла до нього надвір. Коли вона вибігла з будівлі, то ОСОБА_8 вже тікав звідти та хоча знаходився у полі її зору, але перебував на певній відстані. Вона лише встигла гукнути йому "Куди?", але наздогнати не спромоглась. Також на її стукіт у шибку озирнулися присутні на дальшій від ОСОБА_8 відстані чоловіки, що теж щось кричали йому, але останній не зупинився (т. 3 а.с.43-44,45).

Зазначеним вище доказам суд першої інстанції дав правильну юридично-правову оцінку, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, при умові, що жоден з учасників судового провадження не клопотав про повторне дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження у відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 суд апеляційної інстанції визнає безпідставними та такими, що спростовуються наведеними вище доказами зазначеними у вироку.

Щодо доводів прокурора про призначення судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання, яке є явно несправедливим наслідком м`якості, апеляційний суд відхиляє їх зважаючи на наступне.

Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суворо індивідуальний підхід при призначенні покарання з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечує застосування оптимальної моделі кримінального покарання як щодо осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не стають на шлях виправлення, вчинили нові умисні злочини, так й щодо осіб, які вперше вчинили злочини.

Тобто, залежно від конкретних обставин справи, особи винного, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, зокрема врахував, що вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення є закінченими тяжким злочином та кримінальними проступками відповідно, обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином України та на момент вчинення даних кримінальних правопорушень він мав повнолітній вік (т.3 а.с.12), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (т.3 а.с.13-14), за місцем проживання характеризується задовільно, до складу його сім`ї входить матір непрацездатного віку (т.3 а.с.10,11), знаходиться на диспансерному обліку у наркокабінеті Жмеринської ЦРЛ з 19.02.2014 року у зв`язку із вживанням наркотичних засобів, є клієнтом замісної коригувальної терапії; за психіатричною допомогою не звертався (т.3 а.с.8,9); згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області визнав щире каяття сприяння та активне сприяння у розкритті кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 КК України.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області відніс вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, якими є потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Таким чином Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на три роки, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що саме таке покарання буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Перевіривши доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність апеляційної скарги прокурора в частині застосування ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 КК України, однак, при призначенні покарання у результативній частині оскаржуваного вироку не послався за норму закону, якою зараховується попереднє ув`язнення. Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за днем або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в резолютивній частині оскаржуваного вироку, не посилаючись на норми права, зокрема ст. 72 Кримінального кодексу України, зрахував в строк покарання ОСОБА_8 попереднє ув`язнення з 26.06.2024 до дня набрання законної сили вироку суду з розрахунку день за день

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 квітня 2025 року відносно ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення за період з 26.06.2024 року до дня набрання законної сили вироком суду, тобто до 27.08.2025 року з розрахунку день за день.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4