Справа № 736/98/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/544/25
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000005 від 01.01.2025, за апеляційною скаргою прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корюківка Корюківського району Чернігівської області, з повною загальною середньою освітою, не депутата, не одруженого, не військовозобов`язаного, на утриманні дітей, осіб похилого віку та з обмеженими соціальними можливостями не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року пробаційного нагляду.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Місцевим судом установлено, що 22.12.2024 близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні літньої кухні, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій та бажаючи їх настання, стоячи навпроти своєї співмешканки ОСОБА_10 , наніс їй не менше трьох ударів кулаком правої руки по лівій стороні обличчя, чим спричинив останній, відповідно до висновку експерта №4 від 06.01.2025, тілесні ушкодження у вигляді ран в ділянці лівої повіки, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (СЕТS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b. ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Вказаними умисними діями ОСОБА_8 , у відповідності до ст. 1,3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства стосовно ОСОБА_10 з якою вони спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, визначене судом першої інстанції у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що норми закону, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, є імперативними і при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду на обвинуваченого в обов`язковому порядку мають бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 1,2,3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, проте судом це було залишено поза увагою та не застосовано закон про кримінальну відповідальність, який мав бути застосованим.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, позицію обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального правопорушення колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст. 394, ч.1 ст.404 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Отже, ця норма відсилає до загальних вимог кримінального процесуального закону, яким має відповідати вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження і такою нормою є ст. 374 КПК.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального проступку, конкретні обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання виконком Корюківської міської ради компрометуючих матеріалами на нього не володіє, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, врахував обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та визнав за можливе призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк в межах санкції інкримінованої йому статті.

Перевіривши вирок суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Норми закону, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, є імперативними і при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду на обвинуваченого в обов`язковому порядку мають бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 1,2,3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

На засудженого до пробаційного нагляду в обов`язковому порядку на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України суд покладає такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як видно з матеріалів провадження, місцевий суд при ухваленні вироку від 26.03.2025 зазначених вимог не дотримався.

Отже, місцевим судом не було застосовано закон про кримінальну відповідальність щодо обов`язків засудженого, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_8 скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Задовольнити апеляційну скаргу прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року стосовно ОСОБА_8 - скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, визначене судом першої інстанції, у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4