Справа № 646/6730/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання заступника начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2018, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Строк давності виконання вищевказаного вироку щодо ОСОБА_5 не переривався і минув. Оскільки покарання у виді штрафу не було замінене іншим видом покарання, відсутні обставини, які є підставою для переривання або зупинення перебігу давності, то відсутні правові перешкоди для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, через канцелярію суду подав заяву в якій просив розгляд подлання проводити у його відсутність.

Прокурор надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення подання заперечує.

Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, клооптнаь про відкладення судового розгляду від нього не надходило..

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини:

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.09.2021, змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.12.2020, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 850 гривень.Вирок набрав законної сили 01.12.2020.

19.01.2021 року вказаний вирок прийнято до виконання Київським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Згідно з матеріалами особової справи, заведеної Київським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області на засудженого ОСОБА_5 , органом пробації здійснювалися заходи, направлені на забезпечення виконання вироку. Згідно відповіді на запит з Єдиного реєстру засуджених осіб та осіб, узятих під варту після проведення перевірки, інформація щодо джерел виплачених доходів за запитуваний період в Державному реєстрі відносно ОСОБА_5 відсутня.

Згідно вимоги УІАП ГУНП в Харківській області від 06.06.2025 року, гр ОСОБА_5 за час перебування на обліку Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області нових кримінальних правопорушень не скоїв.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.05.2021 у задоволенні подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про заміну ОСОБА_5 покарання призначене йому за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 р. у виді штрафу в розмірі 850 гривень іншим видом покарання відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно із положеннями статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Зазначена норма кримінального процесуального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, яка засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Отже, вказане положення свідчить, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини кримінального кодексу України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування ч. 3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З наданих суду матеріалів вбачається, що факт ухилення ОСОБА_5 від виконання покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2018, за належною процедурою судом встановлено не було. Постановою від 28.05.2025 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 01.04.2025, за ознаками ч. 1 ст. 389 КК України щодо ухилення ОСОБА_5 від сплати штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення визначеного строку засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Відповідно до довідки № 12-/63300, станом на 02.06.2025 ОСОБА_5 не вчинив нового правопорушення.

Отже, оскільки в матеріалах відсутні дані, які б свідчили про ухилення засудженим від відбуття покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то суд немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинився чи переривався.

Зважаючи на те, що дворічний строк виконання покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 сплив 01.12.2022, та з огляду на наявну відмову суду у задоволенні клопотання про заміну штрафу іншим видом покарання та постанову про закриття кримінального провадження від 28.05.2025, суд дійшов висновку щодо необхідності звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ст. 80 КК України.

Керуючись ст.80 КК України, ст. 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1