№ 1-кс/755/2490/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2025 р. слідчий суддя Дніпровський районний суд м. Києва ОСОБА_1 ,за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано скаргу - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18.06.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18.06.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Скарга мотивована тим, що за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, яку було подано до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, 20.05.2025 року порушено кримінальне провадження № 0000463 та розпочато досудове розслідування, призначено дізнавачів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . При цьому, діяння, викладені у заяві, були кваліфіковані суб`єктом оскарження за ст. 356 КК України, не дивлячись на твердження ОСОБА_4 про зникнення її речей та документів. Адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , були направлені адвокатські запити та клопотання, відповідно до ст. 220 КПК України. На подане адвокатом ОСОБА_3 клопотання 24.06.2025 року останньому надійшла відповідь про те, що кримінальне провадження 18.06.2025 року закрите, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Таким чином, має місце службова недбалість та зловживання посадовими особами своїми повноваженнями. Це випливає із того, що дізнавачами ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві та прокурором, як процесуальним керівником, не виконані вимоги ч. 6 ст. 284 КПК України. Отже, працівники суб`єкту оскарження мали певні наміри, очевидно, не допустити оскарження їх незаконних дій до суду. Проте, як зазначено у відповіді на клопотання адвоката ОСОБА_3 , клопотання буде списано та долучено до матеріалів кримінального провадження, при цьому, до нього додано витяг з ЄРДР та сама постанова про закриття кримінального провадження, що датована 18.06.2025 року. Відповідно до зазначеної постанови, дізнавач ВД Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. ст. 91 та 92 КПК України, покладає тягар доказування на потерпілу, при цьому, зазначає, що в даному випадку, у зв`язку з наявністю судового провадження між потерпілою та її дочкою щодо порушення права на проживання, відсутній склад злочину (самоуправство) та зазначає, що потерпілій не завдано значної матеріальної шкоди, тобто, суб`єкт оскарження бере на себе повноваження експерта та визначає значимість шкоди. Однак, як зазначено суб`єктом оскарження, самоуправні дії здійсненні не відносно прав потерпілої, а щодо її майна. Це означає, що судові спори щодо права особи та конкретні неправомірні дії щодо майна цієї особи не можуть ототожнюватися, а наявність такого ототожнення підтверджує неправомірність закриття кримінального провадження. Крім того, постанова містить й інші спотворення фактів, а саме, дізнавач вказує, що проводилися заходи по встановленню осіб, причетних до скоєння самоправства, проте, як визначено в ст. 356 КК України, самоправство, це самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, тобто однозначно існує особа, яка вчиняє дії. Це своїм наслідком має існування кола осіб, що діють самовільно, всупереч установленому законом порядку або як мінімум одної особи. Натомість, як зазначено в постанові про закриття, у ході проведення оперативно-розшукових заходів встановити осіб, що могли скоїти даний кримінальний проступок, не надалося можливим, отже, проступок очевидно був, проте, закриття кримінального провадження відбувається у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення. Таким чином, дізнавачі вказують на існування події, а в подальшому, просто закривають кримінальне провадження у зв`язку відсутністю події. Зокрема, кваліфікація закриття кримінального провадження у відповіді та у постанові не відповідають одна одній, у відповіді зазначається, що закриття відбулося за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а в постанові про закриття - за п. 1 ч. 1 ст.284 КПК України, тобто, дізнавачі не змогли між собою встановити підстави за яких бажають не бачити наявне кримінальне діяння. Тобто, має місце явне упередження суб`єкта оскарження, направлене на небажання проводити досудове розслідування кримінального правопорушення. При цьому, зазначені підстави закриття провадження не відповідають самій мотивації постанови і це є порушенням норм КПК України. У резолютивній частині постанови зазначено про необхідність направлення цієї постанови, у тому числі, й заявнику, тобто ОСОБА_4 , проте, вказана постанова про закриття не була направлена потерпілій, що також є порушенням норм КПК України. Натомість, слід зауважити, що порядок та підстави закриття це різні правові факти. Намагання потерпілої допомогти та роз`яснити свою позицію проігноровано, попри це, жодних дій для встановлення об`єктивних обставин події, проведення пошуку доказів дізнавачами вчинено не було. При цьому, як зазначено вище, а ні адвокату ОСОБА_3 , а ні ОСОБА_4 не тільки не направлялася постанова про закриття кримінального провадження, що також є порушенням норм КПК України, а й не було взято до уваги та не надано належної оцінки даним, що були отримані в ході допитів учасників провадження. Суб`єкт оскарження просто процитував загальні постулати без ідентифікації їх з конкретним провадження. Як можна стверджувати, що подія мала місце, вказувати, що за нею проводилися оперативно-розшукові дії, а потім вказати про те, що подія відсутня. Тобто, постає питання, чи проводилися взагалі будь-які дії за вказаною подією, окрім першочергових допитів учасників. Крім того, не дивлячись на наявні розбіжності в показаннях, суб`єкт оскарження навіть не провів спільний допит з метою усунення цих розбіжностей. Суб`єкт оскарження не виконав покладених на нього ст. 92 КПК України обов`язків. Як зазначено, вище кримінальне провадження дійсно закривається, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак, слід мати підстави на таке закриття, проте, про такі підстави не названо у постанові про закриття. Так, провадження закрите, начебто, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, однак, як випливає з самої постанови про закриття, дізнавач стверджує про існування певної події, а це вказує на неправомірне закриття кримінального порушення, принаймні, за цією підставою. При цьому, в основу постанови, покладено лише об`єктивну сторону вчиненого проступку і це означає, що проступок мав місце. Таким чином, не було здійснено оперативно-слідчих дії у повному обсязі та суб`єктом оскарження не проводилося досудове розслідування взагалі. Це випливає з того, що саме суб`єкт оскарження має встановити суб`єктивну складову злочину, провівши ряд слідчих дій, які не були здійсненні. Зазначене підтверджується тим, що жодної із обставин, що підлягають перевірці, відповідно до ст. 91 КПК України, не було перевірено, тобто, суб`єктом оскарження порушено вимоги КПК України. Таким чином, суб`єкт оскарження своєю бездіяльністю, яка полягає в ігноруванні норм КПК України в частині проведення збирання, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення обставин, фактично залишив безкарним кримінальне правопорушення, закривши кримінальне провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 прохав скаргу задовольнити, зазначивши, що на даний час, новим власником квартири, яку продала йому донька ОСОБА_4 ,були винесені речі ОСОБА_4 , яка користувалася даною квартирою з 2012 року, оскільки була у ній зареєстрована, і про те, що її будуть продавати, останню до відома не поставили. Наразі, у порядку цивільного судочинства розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_4 щодо незаконного зняття її з місця реєстрації. Особа, яка купила квартиру, без дозволу ОСОБА_4 та без рішення суду виселила останню з квартири, зокрема, у договорі купівлі-продажу вказано кінцевий час виселення, який ще не настав на момент винесення речей ОСОБА_4 , тому, має місце самоуправство. На момент купівлі-продажу квартири, ОСОБА_4 було знято з місця реєстрації, однак, рішення не набрало законної сили, оскільки останньою оскаржується. Вони з ОСОБА_4 зверталися до органу досудового розслідування з заявою про вчинення кримінального правопорушення новим власником квартири, адже він без дозволу ОСОБА_4 зламав двері, встановив новий дверний замок, виніс речі останньої, тобто, вчинив самоуправство. Новий власник квартири під час її допиту зазначила, що вона дійсно винесла речі ОСОБА_4 , тобто, підтвердила факт самоуправства. У постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що відсутня подія злочину та не встановлено коло осіб, однак, сама подія має місце, було допитано нову власницю квартири і дізнавач не вчинив всіх слідчих дій для встановлення обставин кримінального правопорушення. зокрема, він звертався з клопотанням, у порядку ст. 220 КПК України, про допит ОСОБА_4 , однак, процесуального рішення за клопотання не було прийнято та зазначено дізнавачем про те, що оскільки кримінальне провадження закрито, то дане клопотання розглядатися не буде, тобто, даний факт також підтверджує передчасність закриття кримінального провадження. Дізнавач повинен був припинити правопорушення, тобто повернути речі та встановити їх обсяг, оскільки, до цього часу у квартирі залишаються речі ОСОБА_4 та останній їх не повернуто до цього часу, що вказує на дії щодо самоуправства.

У судовому засіданні ОСОБА_4 також прохала задовольнити скаргу, зазначивши, що попереднім власником квартири була її донька, яка без її відома зняла її з місця реєстрації, з чим вона не погодилася, оскільки квартира була придбана за її кошти. Дана квартира була її єдиним житлом, оскільки вона продала будинок, щоб її купити. У квартирі залишилися речі, які були придбані за її кошти. Відповідно до договору купівлі-продажу, квартиру необхідно було звільнити 27.05.2025 року, а її речі були винесені за межі квартири вже 12.05.2025 року, що дізнавачем до уваги не взято. 12 травня 2025 року їй стало відомо про те, що її речі винесені, вона про це дізналася, коли прийшла з роботи додому, тому, викликала працівників поліції, однак, останні нічого з цим не змогли зробити, оскільки нова власник квартири двері не відчинила, лише просунула через двері договір купівлі-продажу, однак, інші її речі до цього часу продовжують залишатися у квартирі, що також залишилося поза увагою дізнавача.

Особа, рішення якої оскаржується, у судове засідання не з`явилася, хоча матеріали провадження за скаргою містять дані про її виклик у судове засідання, однак, її неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду даної скарги.

Крім того, до суду з Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшли матеріали кримінального провадження №0000463.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000463, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно зі п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді (позиція ВССУ, відображена в Узагальненні, яка ураховується судом з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності розслідування.

Закриття кримінального провадження, відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України, є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає дослідження органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, дізнавач, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Доказування, згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Водночас, для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), слідству слід встановити: 1) наявність діяння, вчиненого особою; 2) наявність доказів, за яких можна встановити факт відсутності у діянні хоча б одного елемента складу злочину - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Ознайомившись зі скаргою та дослідивши долучені до неї матеріали, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, оскільки, з урахуванням всіх обставин, встановлених при розгляді скарги, дізнавачем при розгляді та винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 18.06.2025 року, перевірка проведена поверхово, без ретельного з`ясування всіх обставин.

Таким чином, під час проведення досудового розслідування необхідно з`ясувати та ретельно перевірити всі обставини, допитати осіб, які б могли засвідчити обставини вчинення кримінального правопорушення, встановити обсяг майна ОСОБА_4 , яке залишилося перебувати у квартирі АДРЕСА_1 та обсяг майна, яке було останній повернуто, надати належну оцінку всім доказам, а також, провести ряд інших слідчих дій і вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин для прийняття відповідного рішення.

Згідно зі ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18.06.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, - задовольнити.

Постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18.06.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року - скасувати.

Копію ухвали надіслати для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя