ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 755/16625/23

провадження № 51-4183км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

осіб, щодо яких закрито кримінальне

провадження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000028, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 1 березня 2024 року клопотання захисника ОСОБА_9 задоволено. Кримінальне провадження № 0000028 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Київський апеляційний суд ухвалою від 04 червня 2024 року апеляційну скаргупрокурора залишив без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у цьому суді.

На обґрунтування касаційних вимог зазначає, що,на його думку, строк досудового розслідування пропущений не був, а суди зробили помилковий висновок про наявність підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Указує, що строк у кримінальному провадженні закінчувався 28вересня 2023 року. 26 вересня 2023 року підозрюваним та їх захисникам було повідомлено про завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів досудового розслідування. З 27 вересня до 24 жовтня 2023 року (включно) сторона захисту ознайомлювалася з матеріалами досудового розслідування, і цей строк не включається у строк досудового розслідування. Вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні було направлено до суду 25 жовтня 2023 року в межах строку досудового розслідування.Стверджує, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що підозрювані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізовуючи свої права, передбачені п. 14 ч. 3 ст. 42 КПК України, на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, письмово не підтвердили факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів у повному обсязі, а також не висловили своєї однозначної позиції про небажання знайомитися з матеріалами, а навпаки, вчинили дії для штучного створення умов про нібито неповне відкриття матеріалів досудового розслідування, щоб унеможливити використання в майбутньому стороною обвинувачення частини матеріалів як доказів у суді. Крім того, сторона захисту фактично самостійно встановила строк, протягом якого сторона обвинувачення повинна була надати матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

Зазначає, що 04 жовтня 2023 року підозрюваним були надіслані як засобами електронного зв`язку, так і поштовим зв`язком повістки про виклик на 05, 06, 09 жовтня 2023 року на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, але у визначені дні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не з`явилися та про поважні причини неприбуття не повідомили. У зв`язку з указаними обставинами сторона обвинувачення подала до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про встановлення строку на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Відповідно до ухвали від 20 жовтня 2023 року клопотання було частково задоволено та надано строк тривалістю 2 робочих дні, а саме до 24 жовтня 2023 року. Проте суди не звернули уваги на ці обставини та не надали їм належної оцінки.

Крім того, прокурор стверджує, що сторону захисту було повідомлено про те, що матеріали досудового розслідування містять не 17 томів, як зазначено в листах захисників, а 19 томів, а тому повідомлено, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування триває. З огляду на це, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було направлено повістки про виклик для ознайомлення із цими матеріалами, однак вони не прибули для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування і про поважні причини неприбуття не повідомили.

На касаційну скаргу прокурора ОСОБА_10 захисник ОСОБА_9 подав заперечення, у яких, посилаючись на необґрунтованість доводів сторони обвинувачення, просить цю скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу прокурора та просила її задовольнити.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і їх захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вважали касаційну скаргу сторони обвинувачення безпідставною та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК Українипідставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Судові рішення повинні бути законними, обґрунтованими і вмотивованими (ст. 370 КПК України).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК Українивизначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого або сприяти пом`якшенню покарання. Такі дії полягають у наданні можливості скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді (частини 2, 3 ст. 290 КПК України).

Сторони не оспорюють, що в цьому провадженні строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування почав обчислюватись з 27 вересня 2023 року та в сторони обвинувачення залишалося 2 дні до закінчення досудового розслідування.

У період з 27 по 29 вересня 2023 року сторона захисту здійснювала ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, про що було складено відповідні протоколи про ознайомлення з томами № 1 - 9, 11, 17 матеріалів досудового розслідування.

29 вересня 2023 року підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_11 письмово, а саме листами-підтвердженнями, повідомили старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_12 й про те, що вони в повному обсязі скористалися правом на ознайомлення з наданими стороною обвинувачення матеріалами у кількості 17 томів.

Прокурор вважає, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не було закінчено 29 вересня 2023 року, оскільки підозрювані та їх захисники не в повному обсязі ознайомилися з усіма матеріалами, які складалися з 19 томів.

Колегія суддів погоджується з такими доводами прокурора.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 03 жовтня 2023 року прокурор у кримінальному провадженні повідомив сторону захисту про те, що матеріали досудового розслідування кримінального провадження за № 0000028 містять 19 томів, а не 17, як зазначено в листах сторони захисту, у зв`язку з чим ознайомлення з указаними матеріалами триває.

04 жовтня 2023 року до СУ ГУНП в Київській області та Київської обласної прокуратури надійшли листи від підозрюваних ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , у яких вони зазначали про те, що отримали повний доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження за № 0000028, про що 29 вересня 2023 року повідомили слідчу ОСОБА_13 . Водночас у листі підозрювані зазначили, що якщо сторона обвинувачення володіє іншими доказами, які не були надані під час ознайомлення, то вони не можуть бути використані в суді як докази, оскільки не були їм відкриті.

05 жовтня 2023 року прокурор ОСОБА_14 на вказані листи надав відповідь, у якій, між іншим, указав, що підозрювані фактично підтвердили те, що їм наразі не відкрито всіх матеріалів досудового розслідування, що свідчить про незавершення ознайомлення із цими матеріалами.

За загальним правилом, сторона кримінального провадження зобов`язана письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9 ст. 290 КПК України).

Разом з тим, ознайомлення з цими матеріалами для кожної сторони не є обов`язковим. Будь-яка сторона кримінального провадження може відмовитись від ознайомлення з наданими матеріалами, проте така відмова має бути письмово підтверджена, щоб у судовому засіданні суд мав можливість переконатися, що відповідною стороною були виконані вимоги частин 1, 2, 3 та 6 ст. 290 КПК України, а сторона, якій надавалися ці докази, добровільно відмовилась від ознайомлення з ними з власної волі.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ. Такі письмові документи повинні додаватися до матеріалів кримінального провадження як підтвердження того, що кожна зі сторін виконала свої обов`язки і не порушила прав учасників кримінального провадження.

Якщо сторона кримінального провадження не надасть суду письмового підтвердження доступу до цих матеріалів іншій стороні, суд, відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, не може допустити відомості, що містяться в цих матеріалах, як докази у кримінальному провадженні.

Проте з матеріалів провадження вбачається, що підозрювані ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , реалізовуючи свої права, передбачені п. 14 ч. 3 ст. 42 КПК України, на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, які мають індивідуальний характер, зазначаючи про те, що їм відомо про наявність інших доказів у сторони обвинувачення, з якими вони не ознайомлювалися, фактично не підтвердили факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів у повному обсязі та не висловили своєї однозначної позиції про небажання знайомитися з матеріалами, а навпаки вчинили дії для штучного створення умов про нібито неповне відкриття матеріалів досудового розслідування з метою неможливості використання стороною обвинувачення частини матеріалів як доказів у суді.

Отже, з огляду на встановлені обставини колегія суддів уважає, що суди попередніх інстанцій належним чином не врахували наведених вище обставин, у зв`язку з чим постановили судові рішення з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Ці рішення підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене в цій постанові, перевірити всі обставини кримінального провадження, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3