Справа № 308/1774/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (у режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали кримінального провадження №308/1474/24, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000269 від 23.06.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 23.06.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Прокурором у судовому засіданні було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під домашнім арештом, а також про продовження ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу мотивує тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Вказав, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Вказує, що в ході судового розгляду ухвалами суду відносно ОСОБА_8 неодноразово продовжувався строк тримання під вартою та строк тримання обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом, якими підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що підстав для зміни запобіжного заходу та відмови у продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під домашнім арештом на даний час відсутні, оскільки ризики, що обґрунтовували необхідність обрання запобіжного заходу не зменшилися і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не може запобігти заявленим ризикам.

Прокурор зауважує, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки один із злочинів, який інкримінується ОСОБА_8 , є особливо тяжким, насильницьким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади, займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_8 тривалий час перебував на керівній посаді у 4 відділі 6 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих та обізнаний із особливостями роботи правоохоронних органів, в тому числі органів Державної прикордонної служби України. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду та має реальну можливість покинути територію України.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_8 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із учасниками кримінального провадження, в тому числі із службовими особами СБУ, схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення та суду. Аналогічним чином ОСОБА_8 зможе впливати на понятих, експертів та спеціалістів, які були залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Зазначає, що не перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з огляду на характер займаної ним посади, оскільки останній є працівником правоохоронного органу, що зумовлює висновок про можливість використання ним своїх зв`язків з огляду на соціальне становище та коло спілкування, чи іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

У зв`язку з наведеним, інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_8 та йому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 прокурор вказує, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Вказує, що в ході судового розгляду відносно ОСОБА_7 неодноразово продовжувався строк тримання під цілодобовим домашнім арештом, якими підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наголошує, що підстав для зміни запобіжного заходу та відмови у продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 строку цілодобового домашнього арешту відсутні, оскільки ризики, що обґрунтовували необхідність обрання запобіжного заходу не зменшилися і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під цілодобовим домашнім арештом, не може запобігти заявленим ризикам.

Зауважує, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки один із злочинів, який інкримінується ОСОБА_7 , є особливо тяжким, насильницьким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади, займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_7 тривалий час перебував на посаді у 4 відділі 6 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих та обізнаний із особливостями роботи правоохоронних органів, в тому числі органів Державної прикордонної служби України. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що ОСОБА_7 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду та має реальну можливість покинути територію України.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із учасниками кримінального провадження, в тому числі із службовими особами СБУ, схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення та суду. Аналогічним чином ОСОБА_7 зможе впливати на понятих, експертів та спеціалістів, які були залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Прокурор зазначає, що якщо до обвинуваченого ОСОБА_7 буде застосовано більш м`який запобіжний захід, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з огляду на характер займаної ним посади, оскільки останній є працівником правоохоронного органу, що зумовлює висновок про можливість використання ним своїх зв`язків з огляду на соціальне становище та коло спілкування, чи іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

У зв`язку з наведеним, інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_14 та йому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Зауважує, що ОСОБА_9 усвідомлював значення своїх дій, був водієм автомобіля «Рено Дастер», номерний знак НОМЕР_1 , та реалізовував спільний злочинний намір спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_6 .

Вказує, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_9 , є нетяжким насильницьким злочином і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. Також вказав, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що ОСОБА_9 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може переховуватись від суду та має реальну можливість покинути територію України.

Також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як обвинувачений може вступити у поза процесуальні відносини з іншими учасниками кримінального провадження та схиляти їх до надання вигідних для себе показів. Більше того, прокурор зазнає, що наявний ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з наведеним, просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладеними на нього обов`язками.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням відповідних обов`язків, до 16 серпня 2025 року включно, а також продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії покладених на нього відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, до 16 серпня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подані ним клопотання та просив задоволити з підстав та мотивів, викладених у таких.

Потерпілий підтримав заявлені прокурором клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечив.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання його підзахисного під цілодобовим домашнім арештом, вказав на відсутність ризиків та належну процесуальну поведінку свого підзахисного.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 у судовому засіданні також просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 заперечив щодо клопотання прокурора та просив змінити міру запобіжного заходу на більш м`який. Вказав, що клопотання не містить правових та фактичних підстав для його задоволення, а також прокурором не доведено існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 погодився з доводами захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник щодо клопотання прокурора заперечили, вказали, що клопотання не містить правових та фактичних підстав для його задоволення, не відповідає ст. 199 КПК України, а також прокурором не доведено існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, позицію потерпілого, доводи обвинувачених та їх захисників, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під цілодобовим домашнім арештом, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

При вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Так, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний та продовжувався з урахуванням їх особи, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, один з яких є особливо тяжким, а також у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вказує, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У поданих прокурором клопотаннях зазначається, що наразі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів зазначає, що прокурором в ході розгляду клопотання у судовому засіданні доведено, а стороною захисту належним чином не спростовано наявність ризиків переховування обвинувачених від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи наведене у клопотаннях обґрунтування та подальшого контакту з потерпілим, тяжкість покарання, яке їм загрожує у випадку визнання їх винними у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, службові зв`язки. Вказані ризики на переконання колегії суддів не зменшились, а більш м`які запобіжні заходи, не можуть запобігти їм.

Так, колегія суддів враховує тяжкість і характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , без можливості застосування більш м`якого покарання чи можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням, їх високу суспільну небезпеку вчинення у період воєнного стану та суворість можливого покарання, пов`язані із цим негативні наслідки. Наведені обставини, на переконання колегії суддів, є передумовами та можливістю для переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Що стосується ризику незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) колегія суддів зауважує, що ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. При цьому, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачені зможуть вступати у позапроцесуальні відносини із учасниками кримінального провадження, в тому числі із службовими особами СБУ, іншими особами та схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення. Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про продовження існування ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Аналізуючи імовірність продовження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачені мають широке коло зв`язків для незаконного впливу на учасників кримінального провадження, які брали участь у слідчих діях, чи перешкоджати іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що зазначений ризик продовжує існувати.

Колегія суддів бере до уваги спосіб вчинення кримінальних правопорушень, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому.

Враховуючи наведені вище обставини колегія суддів вважає, що станом на день розгляду клопотання вищевказані ризики не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 під домашнім арештом, а наведені в доводах прокурора обставини перешкоджають завершенню судового розгляду справи без застосування такого запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи клопотання прокурора, колегія суддів враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними, суспільну небезпечність інкримінованих їм злочинів, їх вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, майновий стан, а також тривалий судовий розгляд та перебування під цілодобовим домашнім арештом. При цьому, випадків невиконання покладених на них судом обов`язків обвинуваченим допущено не було.

Завданням кримінального провадження є захист особи і суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23 січня 2020 року по справі №505/2898/19 (провадження №51-5283 км 19), відповідно до якої виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку продовження домашнього арешту є необхідним запобіжним заходом для забезпечення дотримання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, однак вважає за можливе змінити такий з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний період доби, з покладенням на обвинувачених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є особисте зобов`язання.

При вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Як зазначено у ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан, наявність; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вказує, що ризики вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У поданому прокурором клопотанні зазначається, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів зазначає, що прокурором в ході розгляду клопотання у судовому засіданні доведено, а стороною захисту належним чином не спростовано наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи наведене у клопотанні обґрунтування, тяжкість покарання, яке загрожує останньому у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, службові зв`язки. Вказані ризики, на переконання колегії суддів, не зменшились.

Таким чином, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів враховує тяжкість злочину, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з метою належного виконання обвинуваченим покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, колегія суддів вважає за необхідне продовжити щодо обвинуваченого строк дії обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом із застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до суду із встановленою періодичністю;

- не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду у нічний час доби з 21.00 год. по 06.00 год.;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_15 , свідками: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , експертами у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до органу Державної міграційної служби в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 20 вересня 2025 року включно.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого Мукачівському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під домашнім арештом із застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до суду із встановленою періодичністю;

- не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду у нічний час доби з 21.00 год. по 06.00 год.;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_15 , свідками: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , експертами у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під домашнім арештом до 20 вересня 2025 року включно.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого Ужгородському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії покладених на нього відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а саме:

- прибувати до суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися за межі території Ужгородського району Закарпатської області без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_15 , свідками: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , експертами у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Встановити строк дії ухвали до 20 вересня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3