Провадження № 1-кп/643/586/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000516 від 13.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмут Донецької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, в силу ст. 89 КК України несудимого, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:

12.06.2024 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу будинку № 31Г по вул. Владислава Зубенка в м. Харкові. В цей час біля даного будинку знаходився на виклику автомобіль швидкої медичної допомоги марки Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно тимчасового реєстраційного талону транспортного засобу НОМЕР_2 належить КНП ХОР «ЦЕМД та МК», а працівники бригади швидкої невідкладної медичної допомоги надавали невідкладну допомогу раніше знайомій обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 , розуміючи, що він знаходиться у громадському місці, приверне увагу оточуючих мешканців і перехожих громадян, з хуліганських спонукань, забіг до автомобіля швидкої медичної допомоги марки Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_1 , та маючи протиправний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи безпричинно, почав умисно штовхати раніше незнайомих йому фельдшера ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та медичну сестру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому не реагуючи на їх зауваження припинити протиправні дії, чим заважав їм виконувати свої обов`язки та надавати ОСОБА_6 невідкладну медичну допомогу.

Далі, продовжуючи свої хуліганські протиправні дії, ОСОБА_4 схопив за праву руку фельдшера ОСОБА_7 та витягнув його на вулицю, де реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи безпричинно, з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, стоячи на короткій дистанції, знову почав обома руками штовхати ОСОБА_7 в ділянку плечей, а потім умисно наніс ОСОБА_7 два удари кулаком правої руки в ділянку лівого ока та скроні, після чого його протиправні хуліганські дії були припинені працівниками поліції, які були викликані на місце події.

Внаслідок умисних хуліганських дій ОСОБА_4 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, яка виразилася в спричиненні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а саме синців на голові та подряпин на голові, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та позбавлення можливості фельдшеру з МНС КНП ХОР «ЦЕМДМК» ОСОБА_7 виконувати свої функціональні обов`язки що, своєю чергою, призвело до тимчасового порушення нормальної діяльності Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Підтвердив, що у обвинувальному акті достовірно вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення. На запитання суду обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Таким чином, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст визнаних ним обставин, сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого у суду відсутні.

Одночасно обвинуваченому роз`яснено, що у разі визнання ним своєї вини без повного дослідження доказів, він позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений зазначив, що розуміє наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ураховуючи обставини даного кримінального провадження, думку прокурора, позицію обвинуваченого та потерпілого, суд визнав за можливе не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 в розумінні ст. 89 КК України є особою, яка немає судимості, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштований (зі слів обвинуваченого, працює монтажником).

Також встановлено, що обвинувачений перебував з 18.03.2023 по 07.04.2023 на стаціонарному лікуванні в 12 психіатричному відділенні для дорослих з палатами для ветеранів війни КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» з діагнозом: порушення адаптації змішаний розлад емоцій та поведінки. На обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 865 від 18.12.2024, проведеного Харківською Філією судових експертиз «Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» встановлено, що обвинувачений страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 виявляв ознаки вказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Як зазначається у вказаному висновку, ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Інших відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Потерпілий у заяві від 09.05.2025 зазначив, що покарання просить призначити на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 не висловив заперечень проти запропонованого прокурором покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та вважав за можливе призначити покарання, запропоноване прокурором.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, позицію потерпілого, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, наявність обставини, яка обтяжує покарання та відсутність обставин, які його пом`якшують, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції, визначеної санкцією ч. 1 ст. 296 КК України, у виді пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Водночас, з огляду на висновок судово-психіатричного експерта, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язок, передбачений п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось. Враховуючи наведене, а також засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження, суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не пред`являвся.

Витрати на проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/19739-ТВ від 31.07.2025, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1 3 ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; пройти курс лікування від алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

Речові докази, а саме:

- CD-R диск з аудіозаписами, визнаний речовим доказом постановою дізнавача від 15.08.2024 - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- редуктор з вимірювачем потоку кисню 230697350 та деталі до нього, визнаний речовим доказом постановою дізнавача від 01.07.2024, який переданий ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки від 13.07.2024 - вважати повернутим власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/19739-ТВ від 31.07.2025 в розмірі 2271,84 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1