Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/178/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 березня 2025 року, якою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Биківка, Романівського району, Житомирської області, громадянина України, який навчається в Кропивницькому аграрному фаховому коледжі, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , такого, раніше не судимого, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, на строк з 25 березня 2025 року до 23 травня 2025 року,який полягає у забороні останньому цілодобово залишати житлоза адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього певних обов`язків.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у тому, що 23.03.2025 о 22:19 год. неподалік будинку № 4 по проспекту Університетському в місті Кропивницькому (за географічними координатами 48.5066330,32.25986), працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 , у якого під час особистого обшуку виявлено та вилучено 45 згортків, обклеєних клейкою стрічкою білого, жовтого, та жовто-зеленого кольору, в середині яких перебували по одному полімерному зіп пакетику з кристалічною речовиною, світло кольору, в п`яти з яких, відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/3928-НЗПРАП від 24.03.2025, міститься особливо небезпечна психотропна речовина - PVP, обіг якої заборонено, загальною масою 1,047 грама, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 березня 2025 року, клопотання старшого слідчого задоволено частково та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, на строк з 25 березня 2025 року до 23 травня 2025 року,який полягає у забороні останньому цілодобово залишати житлоза адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, наявні міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, хоча і доведений, але не досягає такого рівня інтенсивності, що свідчило б про необхідність обмеження свободи підозрюваного враховуючи наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків і стримуючих від втечі факторів. Так само і реалізацію ризиків незаконного впливу на свідків та продовження злочинної діяльності, можна запобігти покладенням на підозрюваного певних обов`язків, яких він має дотримуватися, а не ізоляцією підозрюваного від суспільства. Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування. Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_8 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що останній підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Так, у ОСОБА_8 вилучено 45 згортків в липкій стрічці, так звані закладки. Однак, підозрюваний в судовому засіданні вказав, що придбав таку кількість разом з друзями для особистого вживання. Прокурором зверталась увага суду на кількість, спосіб пакування та фасування психотропних речовин, що враховується при кваліфікації дій особи саме за фактом придбання і зберігання наркотичних засобів з метою збуту, що вказано в Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002. Отже, слідчим суддею проігноровано доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Кропивницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000788, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24.03.2025 складено і в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_8 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, правильно врахував наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.03.2025; протоколом особистого обшуку затриманого чи взятого під варту та огляду речей, що знаходяться при ньому від 23.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.03.2025; висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/3928-НЗПРАП від 24.03.2025 року. Та обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має вік 19 років, має постійне місце проживання та реєстрації, є студентом професійного училища, за його неспростованих доводів має неофіційне місце роботи, відтак сталість соціальних зв`язків на час розгляду клопотання можна вважати доведеною.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності шляхом зміни свого місця проживання, є можливим. Однак, враховуючи, що ОСОБА_8 є студентом 3 курсу, в місті Кропивницькому має рідну тітку, - ризик має мінімальний рівень інтенсивності. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України. З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тобто, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. У разі спроб незаконно впливати на свідків - ризик унеможливлюється та зменшується шляхом застосування щодо підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а також попередженням підозрюваного, що у разі невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. У разі вчинення таких спроб та наявності відповідних заяв від свідків - запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 може бути змінений на більш жорсткий. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення - не підтверджується фактичними даними. ОСОБА_8 є студентом денної форми навчання, позитивно характеризується за місцем навчання, за його неспротованих доводів отримує стипендію, а також має неофційні підробітки, раніше не судимий, відтак неможливо стверджувати про схильність підозрюваного до асоціальної, протиправної поведінки, до вчинення ним протиправних вчинків.

Тому, на переконання колегії суддів слідчий суддя в ухвалі дійшов до правильного висновку, що враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, наявні міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, хоча і доведений, але не досягає такого рівня інтенсивності, що свідчило б про необхідність обмеження свободи підозрюваного враховуючи наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків і стримуючих від втечі факторів. Так само і реалізацію ризиків незаконного впливу на свідків та продовження злочинної діяльності, можна запобігти покладенням на підозрюваного певних обов`язків, яких він має дотримуватися, а не ізоляцією підозрюваного від суспільства. Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

Крім того, недоведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 слід застосувати лише виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою, як запобіжний захід застосовується лише у виключних випадках, при цьому наявність лише обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може бути законною підставою для застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, зможе запобігти ризикам, які навів у своєму клопотанні слідчий.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 181, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 березня 2025 року, якою клопотання старшого слідчого задоволено частково та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, на строк з 25 березня 2025 року до 23 травня 2025 року, який полягає у забороні останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього певних обов`язків залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)