Єдиний унікальний номер 205/6230/25
Номер провадження 1-кс/205/405/25
УХВАЛА

23 квітня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 13.04.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, утриманців не має, військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді стрільця санітара 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.11.2008 року вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі - звільнений 17.02.2011 року, на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк складає 1 (один) рік 25 днів;

-28.11.2011 року вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 (шість) місяців за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2008, до остаточного призначення покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, звільнений 01.07.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію»;

-06.09.2018 року вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1. ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України, звільнений 12.02.2021 року за відбуттям строку покарання;

-09.08.2019 року вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетовська за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-20.08.2024 року вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 (шість) років, звільнений 31.12.2024 умовно-достроково на підставі ст. 81-1 КК України, з невідбутим строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці 17 (сімнадцять) днів,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до витягу із наказу № 12-РС командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2025, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-санітара 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан, строк дії якого було неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 № 26/2025, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.01.2025 № 4220-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року до 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року.

Так, головний солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 6, 11, 12, 14, 16, 49, 117, 118 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Проте, ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову, повторно, вчинив корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 12 квітня 2025 року, близько 17 години 40 хвилин, маючи прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), знаходячись біля приміщень (боксів) для автоматичного миття автомобілів на території автомийки «Люкс», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 40-а, право власності на які належить раніше незнайомому потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, без дозволу власника, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє кримінальне правопорушення повторно, в умовах воєнного стану, будучи обізнаним про відсутність в одному з боксів власника та інших осіб, шляхом вільного доступу, незаконно, діючи в умовах воєнного стану, проник до нього, вчинив, тим самим, незаконне проникнення до іншого приміщення, звідки здійснив викрадення чужого майна пилососа марки «IPC Soteco Amsterdam 115 HP», чорно-зеленого кольору з вмісткістю бака 15 л., спричинив тим самим потерпілому майнову шкоду на загальну суму 6 651 гривня 92 копійки, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпоряджатися ним на власний розсуд.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, в умовах воєнного стану, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

22.04.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він вчинив тяжкий злочин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, вдівець, на утриманні малолітніх, або неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати підозрюваного за місцем мешкання та від вчинення дій, передбачених зазначеною статтею. Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства з метою зміни ними своїх показів в суді з метою уникнення кримінальної відповідальності. В обґрунтування п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно вказати, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний зможе вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки вже раніше судимий за кримінальні правопорушення проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, 31.12.2024 року умовно достроково звільнений, невідбутий строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці 17 (сімнадцять) днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав та знов, повторно вчинив новий злочин проти власності.

З огляду на зазначене, слідчий просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити, надала пояснення аналогічні змісту клопотання. Слідчий СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо клопотання слідчого, зокрема зазначив, що він як військовослужбовець, самовільно залишив військову частину, а тому не заперечує проти обрання відносно себе запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Слідчим у клопотанні та доданих документів з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про його причетність до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує, що підозрюваний раніше судимий, останній раз 20.08.2024 року, звільнився умовно-достроково 31.12.2024 року, проте, знов вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 під загрозою застосування покарання за злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства з метою зміни ними своїх показів в суді, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за кримінальні правопорушення проти власності. Таким чином, сукупність викладених обставин свідчать про недоцільність застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вищевказаним ризикам.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах кримінального провадження існує обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, а також приймаючи до уваги вищенаведені обставини, які свідчать про наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, необхідним є застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки альтернативні запобіжні заходи не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, який, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави вважає, що застава у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 151 400 гривень, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000493 від 13.04.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 19 червня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 151 400 гривень (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень).

У разі внесення застави у визначеному розмірі, вважати, що до ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді застави із встановленням наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого та/або прокурора за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Повідомити ОСОБА_5 , що невиконання обов`язків, покладених на підозрюваного ухвалою слідчого судді є підставою для заміни вказаного запобіжного заходу на більш жорсткий.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1