УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 11.02.2025

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 11.02.2025.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000146 від 11.02.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

За обставин викладених у клопотанні, 01.07.2025 у період з 16 год. 37 хв. по 17 год. 41 хв. на підставі повідомлення оперативного підрозділу № 17/1/2/1-2501нт від 01.07.2025 про необхідність проведення невідкладних слідчих дій у зв`язку із загрозою знищення майна, яке має доказове значення у даному провадженні, слідчим на на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України був проведений обшук службового кабінету за місцем роботи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 432208437 від 20.06.2025 нерухоме майно - службовий кабінет за місцем роботи ОСОБА_3 за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 16 на праві приватної власності належить Міністерству оброни України.

Обшук був проведений у зв`язку із невідкладним випадком та реальною загрозою знищення майна - окремих речей, предметів, документів, що зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використанні як докази фактів та обставин що встановлюються в ході кримінального провадження.

Зокрема, в ході обшуку службового кабінету за місцем роботи ОСОБА_3 було виявлено та вилучено наступні предмети, а саме:

- Мобільний телефон марки Samsung Galaxy S23 Ultra, модель SM-S918B/DC з sim-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , пароль: 2586.

01.07.2025 постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами, оскільки на них містяться відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження.

02.07.2025, з метою виконання вимог КПК України, в частині дотримання строків передбачених на звернення до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку, який 01.07.2025 проведений у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України та з метою дотримання законності проведення такого обшуку та арешту вилученого майна, слідчим ГСУ СБУ, за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора підготовлено клопотання про надання дозволу на проведення обшуку та скеровано вказане клопотання в адресу Шевченківського районного суду м. Києва з метою його подальшого розгляду.

04.07.2025 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва, за результатом розгляду вказаного вище клопотання прийнято рішення та винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку службового кабінету за місцем роботи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що під час проведення обшуку надавала доступ до мобільного телефону, просила відмовити в задоволенні клопотання.

Прокурор у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений, в той же час прокурором ОСОБА_5 , до суду подано заяву з додатками, у якій останній просив клопотання про арешт майна розглянути без його участі.

Заслухавши думку власника майна, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, документи, що долучено в судовому засіданні, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000146.

01.07.2025 слідчим на на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України був проведений обшук службового кабінету за місцем роботи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон, якій 01.07.2025 постановою слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 , визнано речовим доказом.

04.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, справа №761/27993/25,надано слідчому СБ України ОСОБА_7 , дозвіл на проведення обшуку в службовому кабінеті за місцем роботи ОСОБА_3 за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 16, яке на праві власності належить Міністерству оборони України та яке фактично використовується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою виявлення наступних предметів, а саме: Мобільний телефон марки Samsung Galaxy S23 Ultra, модель SM-S918B/DC 3 sim-картою НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEІ2: НОМЕР_3 , пароль: 2586.

22.07.2025 постановою слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 , призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Прокурор заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Разом з тим, можна дійти висновку, що клопотання прокурора відповідає вимогам та меті кримінального процесуального законодавства, оскільки існує сукупність підстав вважати, що інформація на мобільному телефоні, якій вилучено під час обшуку службового кабінету за місцем роботи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , може мати доказове значення в даному кримінальному провадженні, а також містити відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того слідчою суддею враховується необхідність проведення експертного дослідження, що спростовує доводи власника майна в частині відсутності підстав для арешту.

В той же час, доводи сторони власника майна щодо безпідставності вилучення техніки не спростовують обставин щодо необхідності накладення арешту на майно на даній стадії досудового розслідування.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання прокурора слідчим суддею не встановлено.

Крім того, прокурором у клопотання порушено питання щодо поновлення процесуального строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке підлягає задоволенню, так як прокурором доведено об`єктивну неможливість положення ст. 115, 117, 171 КПК України на звернення з клопотанням про арешт майна.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, що слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для задоволення даного клопотання та застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку службового кабінету за місцем роботи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy S23 Ultra, модель SM-S918B/DC з sim-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст оголосити 04 серпня 2025 року о 08 годині 10 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_1