Провадження № 11-сс/4823/378/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

05 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 вересня 2025 року, з визначенням розміру застави в сумі 211 960 гривень.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання, в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, як альтернативний запобіжний захід слідчим суддею визначений розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, постановити нову, якою застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказує на те, що слідчий суддя лише послався на доведеність слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показів на свою користь, в той час як саме лише посилання на вказані ризики за відсутності будь-якого обґрунтування їх наявності, вказує на небажання слідчого судді враховувати фактичні обставини справи.

У той же час, обставини справи такі, що його підзахисний, після повідомлення йому про підозру 26 липня 2025 року, не вчиняв жодних дій, а суд навіть не має такої інформації, направлених на намагання вчинити дії, які б могли бути трактовані, як перешкоджання проведенню досудового розслідування, як і відсутня інформація про те, що підозрюваний намагався чинити тиск на свідків та уникнути від розгляду кримінального провадження та в подальшому від суду.

Наголошує, що для застосування певного виду запобіжного заходу судом повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України (та перерахованих ним в ухвалі) з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема, практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та обставини його вчинення, суспільну небезпечність кримінального правопорушення та тяжкість наслідків для інших осіб, а також відомості про особу підозрюваного, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів судової справи, у провадженні слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 червня 2025 року за №0001676, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, діючи умисно, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку незаконно зберігав при собі до 11 липня 2025 року з метою подальшого збуту.

11 липня 2025 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, знаходячись в під`їзді будинку №21 по вул. Д. Самоквасова в м. Чернігові, незаконно збув ОСОБА_9 , залученій до конфіденційного співробітництва, за грошові кошти в сумі 400 грн. згорток з речовиною, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125/25/9890-НЗПРАП від 17.07.2025 містить у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,2401г.

Після цього, ОСОБА_6 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, діючи умисно, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку незаконно зберігав при собі до 25 липня 2025 року з метою подальшого збуту.

25 липня 2025 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, в м. Чернігові поблизу вул. Лебецька, повторно, незаконно збув ОСОБА_9 , залученій до конфіденційного співробітництва, за грошові кошти в сумі 300 грн. згорток з речовиною, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125/25/9890-НЗПРАП від 17.07.2025 містить у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,3659г.

25 липня 2025 року, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, був затриманий ОСОБА_6 та наступного дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, як безпідставно вважає захисник, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, що віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Твердження захисника про те, що суд в оскаржуваній ухвалі не обґрунтував наявність заявлених та встановлених під час судового розгляду ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не приймаються до уваги.

Так, тяжкість обвинувачення та можливого покарання яке загрожує у разі визнання особи винною за обсягом оголошеної підозри, є одним з головних ризиків того, що усвідомлюючи суворість та безальтернативність можливого строку ув`язнення, особа може ухилитися від органу досудового розслідування та суду.

Більш того, матеріали провадження не можуть містити доказів, які б вказували, що підозрюваним вчинялись дії, направлені на ухилення від органу досудового розслідування чи впливу на свідків, адже ризик це лише ймовірність, яка підтверджується сукупністю певних обставин, про які докладно вказано у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Крім того, вказівка про те, що з 26 липня 2025 року ОСОБА_6 не вчинялись жодні дії, які б вказували на обґрунтованість заявлених стороною обвинувачення ризиків, є необґрунтованою.

Так, ОСОБА_6 25 липня 2025 року був затриманий, а з 27 липня 2025 року до нього застосований такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою. Отже, вже з 25 липня 2025 року підозрюваний не мав можливості вчинити будь-які дії направлені на ухилення від органу досудового розслідування чи впливу на свідків, як про це вказує захисник, а відтак, і докази цим фактам не могли бути надані стороною обвинувачення.

У той же час, наявність відомостей про те, що будучи військовослужбовцем, обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є корисливим, направленим на розповсюдження особливо небезпечної психотропної речовини серед мешканців міста, на даний час не встановлене можливе місце зберігання підозрюваним психотропних речовин, а також доходів, отриманих від злочинної діяльності, відомості про свідків будуть відомі стороні захисту, що в сукупності свідчить про обґрунтованість встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, в апеляційній скарзі захисника не наведено жодного доказу чи доводу на спростування цих ризиків, як і не вказано відомостей про особу підозрюваного, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід зможе ним запобігти.

Вимагаючи від суду застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, захисник не вказує за якою адресою суд має визначити відбування цього запобіжного заходу, як і не вказує коло осіб, які мешкають за цією адресою, не надано відомостей про їх згоду на спільне проживання з підозрюваним на час застосування запобіжного заходу, як і не надано відомостей про те, чи не є адреса, за якою пропонується застосування такого запобіжного заходу, місцем можливого вчинення кримінального правопорушення, чи місцем можливого зберігання заборонених психотропних речовин, які є об`єктом злочину у даному провадженні, а на даному етапі місце їх зберігання не встановлене.

Встановлення цих обставин не належить до компетенції ні слідчого судді, ні апеляційного суду, адже пропозиція застосування такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній пропонується стороною захисту, тому й докази на обґрунтованість такої пропозиції мають бути надані захисником.

З урахуванням обставин, які були встановлені на час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, колегія суддів переконана, що на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_6 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя.

Питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й цілодобового домашнього арешту, буде передчасним та не забезпечить виконання завдань у кримінальному провадженні, сприятиме ухиленню підозрюваного від органу досудового розслідування та його не належній процесуальній поведінці.

Посилання захисника на вимоги національного законодавства та практику ЄСПЛ не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_6 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним обігом психотропних речовин, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.

Отже, як слідчим у клопотанні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, особливо з врахуванням особи підозрюваного та його процесуальної поведінки, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, належне обґрунтування доцільності обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання слідчого.

Прохання захисника в апеляційному суду у разі незгоди на заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт зменшити розмір застави з 70 до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не може бути задоволене.

Визначаючи розмір застави за підозрою особи у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя взяв до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан і визначив розмір застави, який буде здатен гарантувати виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дотримання ним належної процесуальної поведінки. Можлива перспектива втрати такої суми застави у разі неявки підозрюваного до слідчого та суду, невиконання інших процесуальних обов`язків, буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання з його боку втекти, чинити тиск на свідків, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12