31.07.2025
Справа № 331/4288/25
Провадження № 1-кс/331/1499/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000807 від 02.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000807 від 02.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000807 від 02.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи проросійськи налаштованою особою, яка підтримує агресивну політику російської федерації та звинувачує українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією, у період часу з 24.06.2024 по 22.04.2025, перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний намір, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер месенджера «Telegram», через можливість поширення інформації завдяки всесвітній мережі Інтернет, в тому числі сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та світі і глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, за допомогою власного мобільного телефону «Samsung Galaxy A04e», з ідентифікатором IMEI: НОМЕР_1 та всесвітньої мережі «Інтернет», використовуючи власний обліковий запис (аккаунт) на ім`я « ОСОБА_5 », яке в наступному було змінено на ім`я « ОСОБА_6 », з постійним ID: НОМЕР_2 у месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , з ідеологічних мотивів, маючи єдиний злочинний умисел здійснював виготовлення та поширення матеріалів, шляхом особистих дописів (коментарів) під публікаціями, розміщених на проросійських інформаційних ресурсах, у телеграм-чатах під назвами: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (посилання на чат ІНФОРМАЦІЯ_3 ), « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (посилання на чат ІНФОРМАЦІЯ_5 також під публікаціями телаграм-каналів: « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (посилання на телеграм канал: ІНФОРМАЦІЯ_7 « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (посилання на телеграм канал: ІНФОРМАЦІЯ_9 у яких міститься визнання правомірною та заперечення збройної агресії російської федерації проти України, визнання правомірною та заперечення тимчасової окупації частини території України, з необмеженим колом осіб (користувачів), вчинене з використанням засобів масової інформації.

30.07.2025 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відповідно до вимог та у порядку передбаченому КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

30.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя проведено обшук квартири за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки та моделі «Samsung Galaxy A04e», S/N: НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , в який вставлені сім-карткою з абонентського номеру оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_3 », в корпусі чорного кольору.

Постановою слідчого від 30.07.2025 вказані предмети визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час, враховуючи що на вказаних предметах можуть міститись електронні докази, виявлення та фіксація яких передбачає застосування спеціальних знань, в органу досудового розслідування є необхідність провести судову комп`ютерну технічну експертизу.

Зазначені вище речі мають вагоме значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та відповідно до критеріїв ст. 84 та ст. 100 КПК України можуть бути використані як доказ протиправної діяльності.

Слідчий у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя вивчивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності володільця майна та прокурора.

Вивчивши матеріали справи слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що стороною кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Накласти арешт на вилучене під час обшуку квартири за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки та моделі «Samsung Galaxy A04e», S/N: НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , в який вставлені сім-карткою з абонентського номеру оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_3 », в корпусі чорного кольору

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1