У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000056 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , як прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на:

- ноутбуком «Lenovo» моделі «B570e», s/n: WB06160993;

- жорстким магнітним диском «Transcend»;

- системним блоком марки «Астрон» моделі «921323».

На обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 24.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що керівництво релігійної організації, а саме «Релігійної громади «Свято-Іоанівського монастиря» російської православної церкви закордоном в особі ОСОБА_4 , настоятеля «Свято-Іоанівського монастиря» ОСОБА_5 та адміністратора сайту вказаної релігійної організації з назвою «Епархіальные вдомости руская православная церковь заграницей Малоросійская Епархія» ОСОБА_6 , використовуючи Інтернет сторінки релігійної громади здійснюють виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікацію її учасників, з одночасним використанням релігійного підґрунтя, при цьому поширюють наративи щодо відновлення російської імперії в рамках територіальних меж 1918 року та вживають термін «Малоросія» щодо території України, як частини російської федерації.

Так, встановлено, що адміністратором і редактором сайту «ІНФОРМАЦІЯ_2» є ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номери мобільних телефонів: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), який, відповідно до інформації розміщеній на сайті «Епархіальные ведомости русская Православная Церковь Заграницей Малороссійская Епархія» за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3», є настоятелем Храму Святителя Іоана Шанхайського і Сан-Франциського Чудотворця, за адресою: м. Київ, пров. Квітучий, 18.

У рамках досудового розслідування кримінального провадження 07.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 29.07.2025 року проведено обшук за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_2 , у ході якого було виявлено та вилучено:

- ноутбук «Lenovo» моделі «B570e», s/n: WB06160993;

- жорсткий магнітний диск «Transcend»;

- системний блок марки «Астрон» моделі «921323».

Враховуючи те, що виявлені та вилучені речі у ході проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , можуть містити інформацію про вчинення кримінального правопорушення та мати значення для досудового розслідування, 07.08.2025 їх визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000056.

Прокурор подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав, також, просив долучити протоколи огляду вказаних речей.

Представник власника майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 24.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

07.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 29.07.2025 року проведено обшук за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_2 , у ході якого було виявлено та вилучено:

- ноутбук «Lenovo» моделі «B570e», s/n: WB06160993;

- жорсткий магнітний диск «Transcend»;

- системний блок марки «Астрон» моделі «921323».

07.08.2025 постановою слідчого вилучені предмети визнано речовим доказом.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000056.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000056 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене у ході проведення обшуку від 07.08.2025 за адресою: АДРЕСА_3 , яке було вилучено в ОСОБА_6 , а саме

- ноутбук «Lenovo» моделі «B570e», s/n: WB06160993;

- жорсткий магнітний диск «Transcend»;

- системний блок марки «Астрон» моделі «921323».

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1