УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 Справа №607/14753/25 Провадження №1-кс/607/4083/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000565 від 25.06.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із вищою освітою, працюючого лікарем інтерном КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня №2», неодруженого, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2025 слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000565 від 25.06.2025 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Клопотання вмотивоване тим, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000565 від 25.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.06.2025 у ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із ОСОБА_8 , який бажає оформити довідку про інвалідність, оскільки має необхідні на то підстави, виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди за вплив на працівників КНП «Збаразька центральна районна лікарня» Збаразької міської ради, щодо оформлення довідки про інвалідність для ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, повідомив про процес оформлення довідки про інвалідність 2 групи та висловив вимогу ОСОБА_8 , щодо надання йому неправомірної вигоди у сумі 3000 доларів США за вчинення службовою особою КНП «Збаразька центральна районна лікарня» Збаразької міської ради дій в інтересах ОСОБА_8 , тобто в оформленні довідки про інвалідність 2 групи для останнього.

В подальшому, 28.06.2025 близько 10:22 год. ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із ОСОБА_8 повідомив останньому про необхідність передачі частини грошових коштів у сумі 1500 доларів США, а іншу частину коштів вже після оформлення довідки про інвалідність 2 групи. Цього ж дня, близько 18:00 год. ОСОБА_4 перебуваючи в своєму автомобілі марки «OPEL», моделі «INSIGNIA» синього кольору із д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився на території КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня №2» по вул. Р.Купчинького, 14 у м. Тернопіль, в ході спілкування із ОСОБА_8 , одержав від останнього частину грошових коштів у сумі 1500 доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 28.06.2025 становило 62 377,8 гривень).

05.07.2025 близько 11:00 год. в ході телефонної розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про необхідність надати 150 доларів США для передачі працівникам ТЦК та СП, з метою уникнення проблем, щодо фіктивного стаціонарного лікування ОСОБА_8 у КНП «Збаразька центральна районна лікарня» Збаразької міської ради. Після цього, 05.07.2025 близько 14:00 год. в ході зустрічі на паркувальному майданчику магазину «Сільпо», що розташований по вул. Ст. Бандери у м. Тернопіль. ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 150 доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 05.07.2025 становило 6 258,58 гривень).

У подальшому, 15.07.2025 ОСОБА_4 перебуваючи поблизу магазину «Сільпо» по вул. Ст. Бандери, 36 у м. Тернопіль в ході спілкування із ОСОБА_8 одержав від останнього грошові кошти у сумі 1300 доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 12.06.2025 становило 54 386, 15 гривень), як неправомірну вигоду для себе за вплив на посадових осіб КНП «Збаразька центральна районна лікарня» Збаразької міської ради, щодо виготовлення для ОСОБА_8 довідки про інвалідність 2 групи, які попередньо вимагав.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0000565 від 25.06.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

15.07.2025 о 13:26 год. ОСОБА_4 , затримано у порядку ст. 208 КПК за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

16.07.2025 відповідно до постанови слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.3 ст.368 КК України на ч.3 ст.369-2 КК України.

16.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий вказує, що підставою обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують ризики.

Метою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого вказані ризики свідчать про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою.

Крім того, з урахуванням вищенаведених ризиків, тяжкості злочинів, санкції, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, даних про особу підозрюваного, розмір застави який забезпечить його належну поведінку та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК, повинен становити 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання ризикам передбачених ст. 177 КПК України, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та зазначив, що підозра оголошена ОСОБА_4 є повністю необґрунтованою та не підтвердженою жодними доказами. Захисник зауважив, що рішення надання особі інвалідності приймає експертна комісії, при цьому КНП «Збаразька центральна районна лікарня» Збаразької міської ради не включена до списку лікарень, які мають експертні комісії. Окрім цього матеріалами клопотання не підтверджено факту вимагання неправомірної вигоди, а відтак включення такої кваліфікуючої ознаки до підозри оголошеної ОСОБА_4 є безпідставною.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 зазначив, що сторона захисту не погоджується із пред`явленою ОСОБА_4 підозрою та вважає, що сторона обвинувачення навмисно обтяжує та кваліфікує кримінальне правопорушення інкриміноване ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 369-2 КК України, для того щоб мати змогу звернутись з клопотанням про застосування до останнього найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, ризики заявлені у клопотанні є недоведеними достатніми доказами. Вважає, що слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі. Водночас, підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце роботи та місце проживання, а також неповнолітню дитину на утриманні, що свідчить про місці соціальні зв`язки. Окрім цього, у підозрюваного наявні позитивні характеристики та останній веде активну громадську та волонтерську діяльність. Просив врахувати вказані обставини та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж заставу як самостійний запобіжний захід у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які на переконання захисника забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000565 від 25.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 15.07.2025 о 13 год. 26 хв. ОСОБА_4 , затримано у порядку ст. 208 КПК за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 16.07.2025, перекваліфіковано дії ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000565 від 25.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України на ч. 3 ст. 369-2 КК України.

16.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, а прокурор при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-заява ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 24.06.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 25.06.2025;

-протокол за результатами проведення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи від 26.06.2025;

-протоколи допиту свідка ОСОБА_8 від 07.07.2025, 15.07.2025;

-протоколи про хід проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.07.2025;

-протоколи за результатами проведення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи від 26.06.2025, 07.07.2025;

-протокол огляду місця події від 15.07.2025;

-протоколи обшуку від 15.07.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

При цьому слідчий суддя відзначає, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчий суддя відхиляє заперечення сторони захисту з приводу кваліфікації кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 та звертає увагу, що визначення кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення не входить в повноваження слідчого судді, а є дискреційними повноваженнями органу досудового розслідування, які здійснюються з урахуванням обсягу відомостей про кримінальне правопорушення.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, є те, що підозрюваний володіє інформацією про нього, відтак слідчий суддя вважає доведеним, що підозрюваний ОСОБА_4 може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідка, з метою дачі ним неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як свідок, ще не був допитаний в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту може змінити свої показання, які він надавав слідчому, на користь підозрюваного.

Слідчий суддя також вважає доведеним ризик, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час ще триває досудове розслідування та проводяться слідчі дії спрямовані на забезпечення завдань визначених кримінально процесуальним законодавством у тому числі встановлююся обставини вчинення підозрюваним інших аналогічних злочинів, здійснюються дії щодо пошуку частини коштів отриманих в якості неправомірної вигоди. Однак ОСОБА_4 у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Обґрунтованим є також ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як інкриміноване йому кримінальне правопорушення було вчинені з метою особистого збагачення, а відтак слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на посаді лікаря інтерна КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня №2» може і надалі продовжувати злочинну діяльність, вчиняти інші правопорушення, з метою отримання прибутку.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про відсутність вищевказаних ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній уродженець с м. Первомайськ, Миколаївської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, працює лікарем інтерном КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня №2», неодружений, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, роботи та навчання.

При прийнятті рішення слідчий суддя бере до уваги, наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв?язків та позитивних характеристик, проте враховуючи характер вчинених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких кримінальних правопорушень.

Відтак, слідчий суддя не вбачається правових підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту або ж виключно застави, як про це клопотала сторона захисту, оскільки на даний час запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі є неспівмірним з ризиками, передбаченими ч. 1 ст.177 КПК України, які були встановлені в ході розгляду клопотання.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою не встановлено.

Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно вимогам, визначених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином строк тримання під вартою обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно матеріалів доданих до клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні 15.07.2025 о 13 год. 26 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 16.07.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відтак саме з 16.07.2025 слід виходити при обрахуванні строку досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000565 від 25.06.2025. При цьому, обчислення строку тримання під вартою у відповідності до ч. 2 ст. 197 КПК України слідчий суддя здійснює з моменту затримання, а саме 13 год. 26 хв. 15.07.2025.

У зв`язку із наведеним, клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч ч. 3 ст. 369-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , встановлений в судовому майновий стан останнього, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі буде дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження, а саме запобігання встановленим ризикам та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження, а саме запобігти встановленим ризикам та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні №0000565 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2025.

У випадку внесення застави, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 статтею 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_8 щодо обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 год. 59 хв. 12.09.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22.07.2025 о 13 год. 55 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1