Справа № 455/224/25
Провадження № 1-кп/455/122/2025
ВИРОК

Іменем України

12 травня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження за № 0000513 від 20.10.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чаниж Буського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, освіта середня, одружений, має одну дитину та батьків з інвалідністю, брав участь у відсічі збройної агресії рф про України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 305 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний та кримінально-караний характер своїх дій, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше жовтня 2024 року, перебуваючи на території Харківської області (точне місце та час органом досудового розслідування не встановлено) знайшов (незаконно придбав) наркотичний засіб канабіс вагою 9,65 грама, що відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, який перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 де зберігав для власного вживання без мети збуту до 19.10.2024.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_4 19.10.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) вищевказаний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 9,65 грама, прямуючи як водій транспортного засобу СКС, д.н.з. НОМЕР_1 , незаконно перевіз в зону митного контролю пункту пропуску «Смільниця-Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці, що знаходиться за адресою: с. Терло, вул. Бічна, 1, Самбірського району, Львівської області.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

Крім того ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», прямуючи в напрямку Республіки Польща як водій транспортного засобу СКС д.н.з. НОМЕР_1 , незаконно перемістив 19.10.2024 в період часу з 22:20 год по 00:51 год 20.10.2024 через митний кордон України в зону митного контролю пункту пропуску «Смільниця-Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці, що за адресою: с. Терло, вул. Бічна, 1, Самбірського району, Львівської області, наркотичний засіб канабіс масою 9,65 грама у поліетиленовій ємності з написом «ВІТАМІН С», який приховав в особистих речах, а саме в кишені своєї куртки.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.305 КК України як контрабанда наркотичного засобу, тобто його переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

22 квітня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , з другого боку, з участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

В угоді зазначено, що сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України та ч.1 ст. 305 КК України та такі обставини, які враховані прокурором при її укладенні:

- ступінь і характер сприяння ОСОБА_4 у проведенні розслідування кримінального провадження щодо нього, а саме надання максимального сприяння;

- характер і тяжкість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, зокрема, належність кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, до кримінального проступку, а кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 305 КК України, до тяжкого злочину;

- наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні;

- у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим злочином завдана шкода лише суспільним та державним інтересам;

- даних про особу обвинуваченого, який повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, вперше притягується до кримінальної відповідальності, тяжкості кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, служба у ЗСУ та участь у відсічі збройної агресії рф проти України у період з 2022 до 2023 року, наявність на утриманні батька інваліда);

- обвинувачений виявив готовність у співпраці з викриття кримінального правопорушення, вчиненого ним.

Згідно підписаної угоди сторони погодилися на призначення покарання, зазначеного в санкціях ч. 1 ст.305 та ч. 1 ст. 309 КК України за ці злочини:

- за ч. 1 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 гривень.

Підставами для застосування ст. 69 КК України є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме:

1) щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що полягає у наданні показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення;

2) врахування особи обвинуваченого та інші обставини справи, а саме те, що кримінальними правопорушеннями, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, відсутній потерпілий, обвинувачений брав участь у відсічі збройної агресії України проти рф 2022-2023 рр., має на утримані батьків з інвалідністю;

3) відсутність тяжких наслідків від вчинення злочинів та обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання;

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 3500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 59 500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`тсот гривень 00 копійок) гривень.

Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_4 згоден на призначення зазначеного покарання.

Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини четвертої статті 394 та частини третьої статті 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, які передбачені статтею 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав укладення угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Погодився на затвердження угоди про визнання винуватості на умовах, визначених цією угодою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та наполягав на затвердженні угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження.

Відповідно ст. 468 КПК, п.1 ч.4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

ОСОБА_4 відповідно до класифікації кримінальних правопорушень за ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та кримінального проступку. Отже, в цьому кримінальному провадженні законодавчо можливе безумовне укладення угоди про визнання винуватості щодо інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Встановлено, що будь-яких скарг стороною захисту під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не подавалося. Ретельно з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює та розуміє зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. В укладенні цієї угоди згідно з пунктом 9 частини 2 статті 52 КПК брав участь захисник ОСОБА_7 .

Угода про визнання винуватості відповідає формальним вимогам статті 472 КПК України та містить усі необхідні реквізити: її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив кожну із обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується і які викладені в угоді та обвинувальному акті, та беззастережно визнав свою винуватість у їх вчиненні. З огляду на вищенаведене, враховуючи описані в обвинувальному акті та угоді фактичні обставини, суд вважає наявним склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.305 та ч. 1 ст. 309 КК України, що вказує на правильну кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_4 діянь та наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Суд оцінює наявність чи відсутність суспільного інтересу в укладенні угоди про визнання винуватості як баланс між державними і особистими інтересами, який передусім покликаний досягнути завдань кримінального судочинства, які полягають в захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, що ґрунтується на суддівському розсуді, тобто суб`єктивній оцінці об`єктивних обставин справи. Затвердження угоди про визнання винуватості забезпечує скорочення часу розгляду будь-якого кримінального провадження в розумні строки, мінімізує витрати державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшує надмірне навантаження на органи публічного обвинувачення та суд. Затвердження угоди свідчитиме про ефективне здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень з метою виправлення останнього. Зазначене сприятиме формуванню у суспільства правосвідомості та усвідомлення невідворотності покарання за вчинені правопорушення. З огляду на викладене, суд вважає що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства.

Укладена угода не порушує прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не має преюдиційного значення для кримінальних проваджень щодо інших осіб.

Суд вважає, що погоджений сторонами вид та розмір покарання відповідає вимогам, передбаченим ст. 50,65 КК України.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових протиправних діянь. З моральної точки зору виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, належна процесуальна поведінка після вчинення кримінальних правопорушень, беззастережне визнання вини, яке полягає в усвідомленні ним факту вчинення протиправного діяння, критичній оцінці своїх дій та свідомому бажанні понести узгоджене сторонами угоди покарання. Суд також враховує, що обвинувачений доглядає старенького батька з інвалідністю першої групи, який потребує стороннього догляду, брав участь у відсічі збройної агресії рф проти України.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Положення ст. 69 КК України покликані гуманізувати закон про кримінальну відповідальність та передбачають можливість призначення покарання «нижче нижчого». Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим (див. постанову Верховного Суду по справі № 712/4384/20 від 27 квітня 2021 року).

Суд вважає, що істотність зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення полягає у відсутності в інкрімінованих діяннях обвинуваченого ОСОБА_4 корисливого мотиву, загрози для оточуючих, невеликий розмір наркотичного засобу, а його щире каяття, беззаперечне визнання своєї винуватості, законослухняна та належна процесуальна поведінка, активний пошук роботи, догляд за старенькими батьками, участь у відсічі збройної агресії рф проти України, свідчать, що обвинувачений вже встав на шлях виправлення.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та ступінь суспільної небезпеки, спосіб їх вчинення, відсутність корисливого мотиву та негативних наслідків, факт добровільної участі у відсічі збройної агресії рф проти України, характеристику обвинуваченого, який на обліку у лікарів-психіатра або -нарколога не перебуває, не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, опікується стареньким батьком, працевлаштувався, а також його щире каяття, усвідомлення скоєного та беззастережне визнання ним своєї винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання правдивих показань, а також законослухняну та належну поведінку обвинуваченого після скоєння кримінальних правопорушень, та вважає, що вказані обставини є такими що пом`якшують покарання в розумінні ст. 66 КК України та вказують на те, що обвинувачений вже встав на шлях виправлення, і є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_4 , узгодженого в угоді про визнання винуватості покарання:

- за ч. 1 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 гривень.

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 3500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 59 500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Витрати на залучення експертів у розмірі 3979 гривень 50 коп. за проведення експертизи за спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/114-24/25199-НЗПРАП від 20.12.2024 року слід стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 369-371,373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 квітня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000513 від 20.10.2024 року зі сторони обвинувачення з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі сторони захисту на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, в присутності його захисника, адвоката ОСОБА_5 , та призначення узгодженого сторонами покарання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 305 та ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 305 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 гривень.

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вищезазначених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 59 500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`тсот гривень 00 копійок) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набуття вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 витрати на залучення експертів у розмірі 3979 гривень 50 коп. за проведення експертизи за спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/114-24/25199-НЗПРАП від 20.12.2024 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- речовину рослинного походження - канабіс, обіг якої є обмежений, загальною масою 9,65 грам та скляний предмет циліндричної форми на поверхнях якого виявлено екстракт канабісу, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, - знищити.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1