Провадження №1-кс/523/4494/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №90001251 від 18.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Пересипського районного суду надійшло клопотання слідчого про арешт майна в рамках кримінального провадження №90001251 від 18.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З клопотання встановлено, що 17.07.2025 року о 19:20 годин перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час сварки штохнув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від чого остання не втримавши рівноваги впала на скляні двері та отримала тілесні ушкодження, що спричинили смерть останній.

Крім того, 18.07.2025 в період часу з 13 год. 40 хв. по 14 год. 20 хв. слідчим СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Кримська, будинок 84. в ході якого, виявлено та вилучено:

- уламки скла які упаковано до картонної коробки опечатаною паперовою биркою.

- двері, білого кольору, розміром 198 на 80 сантиметрів з роз`ємом під скло розміром 125 на 57 сантиметрів, які обмотано прозорою плівкою та опечатаною паперовою биркою.

Постановою слідчого від 18.07.2025 року вищезазначені вилучені речі визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні.

18.07.2025 року слідчим відділенням ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного огляду майно є доказом злочину.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речового доказу, який може бути використаний для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження необхідно накласти арешт на вищевказане майно, тому слідчий звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність зазначивши, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 ч. 2 п. 7 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1.підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2.призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3.є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4.одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що уламки скла та двері, які вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучене майно в ході проведеного огляду місяця події за адресою: АДРЕСА_2 , має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження.

Крім того, вилучена річ відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вважається тимчасово вилученим майном та постановою слідчого від 18.07.2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищезазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Суворовської кружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №90001251 від 18.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на уламки скла, які упаковано до картонної коробки опечатаною паперовою биркою та двері, білого кольору, розміром 198 на 80 сантиметрів з роз`ємом під скло розміром 125 на 57 сантиметрів, які обмотано прозорою плівкою та опечатаною паперовою биркою, вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного 18.07.2025.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1