Справа № 283/931/25
провадження №1-кп/283/194/2025
У Х В А Л А

30 червня 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Малинського районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді від 23 квітня 2025 року вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 07 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 17 червня 2025 року застосовано привід обвинучаченого ОСОБА_3 в судове засідання призначене на 14 год 00 хв 30 червня 2025 року.

Проте привід працівниками відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області виконано не було, при цьому відомостей про хід виконання ухвали до суду не надійшло.

Суд звертає увагу працівників поліції, на яких покладається обов`язок здійснення приводу обвинуваченого, що відповідно до ч.2 ст.21 КПК України, ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Невиконання ухвали про привід обвинуваченого без достатніх та обґрунтованих на те причин, без здійснення достатніх заходів спрямованих на реальне виконання ухвали суду, є неналежним виконанням ухвали суду, за що особа, на яку покладено обов`язок виконання приводу, може бути притягнута до відповідальності.

Виконуючи привід, працівник поліції повинен використати всі можливі законні заходи (неодноразово здійснювати вихід за місцем проживання обвинуваченого, у разі неможливості виявити його за місцем мешкання опитати членів сім`ї, сусідів для з`ясування причин його відсутності тощо) для примусового доставлення обвинуваченого до суду. Рапорт про невиконання приводу повинен бути обґрунтованим та містити документальне підтвердження (пояснення свідків, членів сім`ї, сусідів тощо) неможливості виконати привід.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі. Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно суд, враховуючи що обвинувачений знає про наявність незакінченого стосовно нього кримінального провадження, у судові засідання неодноразово не з`явився, доказів поважності неявки до суду не надав, суд вирішує питання щодо приводу обвинуваченого ОСОБА_3 у судове засідання з власної ініціативи виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.318 КПК України участь обвинуваченого в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження є обов`язковою.

Згідно зі ст. ст. 139, 140 КПК України, якщо обвинувачений, який був у встановленому порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід. Рішення про здійснення приводу приймається під час судового провадження судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали. Привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Суд вважає, що у відсутності обвинуваченого справу розглянути не можливо, а тому до нього необхідно застосувати повторно привід.

Керуючись ст. 139,142,323 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Судове засідання в кримінальному провадженні відкласти на 14 год 00 хв 14 липня 2025 року.

Здійснити привід обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця.

Виконання ухвали доручити ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області.

У разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя