Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Справа № 991/5350/25
Доповідач: ОСОБА_2 Провадження №11-сс/991/422/25
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А

18 червня 2025 рокумісто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , розглянувши повторне клопотання ОСОБА_3 щодо участі у судових засіданнях з розгляду її апеляційної скарги, поданої на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06 червня 2025 року, у режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_3 , подана на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.06.2025, якою залишено без задоволення її скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Судове засідання у даній справі призначене на 11 год. 30 хв 23.06.2025.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначила клопотання про проведення судового засідання за її участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, у задоволенні якого ухвалою судді-доповідача від 17.06.2025 було відмовлено.

18.06.2025 суддею-доповідачем отримано повторне клопотання ОСОБА_3 про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. В ньому вона просить всі судові засідання у справі проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з власних технічних засобів через зареєстрований Електронний кабінет в ЕСІТС у підсистемі «Відеоконференцзв`язок» (ВКЗ), та повідомляти про дату і час судового засідання не менше чим за три дні до кожного судового засідання у справі; копії ухвал надсилати на вказану в клопотанні електронну адресу.

Повторне клопотання мотивоване: (1) обов`язковістю її участі як скаржника на усіх стадіях розгляду справи, в тому числі під час апеляційного перегляду (2) незгодою з відмовою апелянту приймати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, яку розцінює як факт позбавлення доступу до правосуддя, порушення права на розгляд її справи упродовж розумного строку справедливим, незалежним і безстороннім судом, публічний розгляд її справи, порушення права, передбаченого п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини /далі - ЄКПЛ/; (3) широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України та неможливістю забезпечення її абсолютну безпеку під час дороги в суд та перебування в суді; (4) недопущенням тяганини в судовому розгляді.

Вирішуючи зазначене клопотання, суддя-доповідач виходить із нижченаведеного.

Доповідачем вже розглядалися клопотання ОСОБА_3 про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке фактично було обґрунтовано одними і тими ж підставами.

І хоча Кримінальний процесуальний кодекс України /далі - КПК/ не регламентує повноваження судді-доповідача у ситуації, коли має місце багаторазове (повторне) подання подібних за змістом клопотань проте різних за датою подання, за наслідками чого (1) суддя-доповідача виносив рішення та (2) це судове рішення набрало законної сили, але у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК).

Тому, в разі надходження до суду повторного клопотання про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке вже було предметом розгляду з боку судді-доповідача, його належить вирішити на підставі ч. 6 ст. 9 КПК, виходячи із таких загальних засад кримінального провадження як верховенство права та обов`язковість судових рішень (п. п. 1, 14 ч. 1 ст. 7 КПК).

Зокрема, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини /далі - ЄСПЛ/ (ст. 8 КПК).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» / Brumarescu v. Romania, заява №28342/95; п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» / Khristov v. Ukraine, заява №24465/04).

Правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Саме лише існування двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти Росії» / Ryabykh v. Russia, заява №52854/39).

Принцип правової визначеності також гарантує певну стабільність у правових ситуаціях і сприяє довірі суспільства до судів. Така довіра, безперечно, є однією з найважливіших складових існування держави, заснованої на верховенстві права (п. 107 рішення ЄСПЛ від 12.01.2016 у справі «Борг проти Мальти» / Borg v. Malta, заява №37537/13).

Водночас відхід від зазначеного принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти Росії» / Ryabykh v. Russia, заява №52854/39).

Так, відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи, або у випадках, коли є необхідність забезпечити відшкодування (у контексті виконання рішень ЄСПЛ) (п. 62 рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі «Морейра Феррейра проти Португалії» / Moreira Ferreira v. Portugal, заява №19867/12).

Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Подання скарги до Вищої ради правосуддя на суддю-доповідача і її долучення як додатку до повторного клопотання через його відмову задовольнити клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку не є такими вагомими і непереборними обставинами.

Як уже зазначалося в ухвалі про призначення апеляційного розгляду від 13.06.2025 (в ній апелянт повідомлялася про судове засідання, а не викликалася для участі в ньому) та ухвалі від 17.06.2025, участь ОСОБА_3 у розгляді апеляційної скарги за обставин цієї справи не є обов`язковою, її відсутність у судовому засіданні під час судового розгляду не може вплинути на збільшення тривалості судового провадження та не здатна призвести до порушення прав людини, гарантованих п. 1 ст. 6 ЄКПЛ. Підстав для надання іншої оцінки не встановлено.

Ураховуючи ненаведення заявницею у своєму клопотанні вагомих й непереборних обставин, які б дозволяли повторний розгляд її клопотання, зважаючи на неможливість відступу доповідача від своїх попередніх висновків, згідно з якими відсутні підстави для задоволення її клопотання, - суддя-доповідач вважає за неможливе вирішити іншим чином повторне клопотання ОСОБА_3 щодо можливості проведення судового засідання за її участі в режимі відеоконференцзв`язку з поза межам приміщення суду.

Отже, повторний розгляд питання про проведення судового засідання за участі ОСОБА_3 в режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних засобів поза межами приміщення суду з тих же обставин, стосовно чого було прийняте остаточне рішення, за відсутності належних підстав суперечитиме загальним засадам кримінального провадження, зокрема, принципам верховенства права й остаточності судового рішення, а також закріпленим у ст. 2 КПК завданням кримінального провадження.

Отже, повторне клопотання ОСОБА_3 про розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції містить ознаки зловживання правом на звернення, а тому підлягає залишенню без розгляду. Дане рішення не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 21, 110, 336, 369, 401, 405 Кримінального процесуального кодексу України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Повторне клопотання ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Копію цієї ухвали направити ОСОБА_3 для відома.

Роз`яснити ОСОБА_3 вимоги ч. 1 ст. 422 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими про час, дату і місце апеляційного розгляду особа, яка звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, повідомляється не пізніше як за день до судового засідання, а не за три дні, як просила апелянт у своєму клопотанні.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що це рішення не позбавляє її можливості прибути для участі в судовому засіданні безпосередньо в приміщення Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2