Справа №229/9047/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Покровського районного суду міста Кривого Рогу в складі:

судді доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4

у кримінальному провадженні № 0003626 від 23.12.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Узлісся, Біловодського району Луганської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Біловодським РВ УМВС України в Луганській області 14.05.2008 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. ідповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Всупереч положенням ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, вказаним нормам міжнародного гуманітарного права Президент РФ, а також інші представники влади РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, на виконання вищевказаного наказу 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на всій території України введено воєнний стан.

В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до змін внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року

№ 2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року

№ 3429-ІХ, Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3654-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ, Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ воєнний стан неодноразово продовжувався.

Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до ст. 65 Конституції України має своїм обов`язком здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, умисно, з особистих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, добровільно погодився взяти участь у бойових діях на боці держави, що здійснює збройну агресію проти України Російської Федерації.

Так, 03.12.2024 громадянин України ОСОБА_5 , діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, перебуваючи у СІЗО № 1 м. Луганська надав добровільну згоду співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_2 на вступ до Збройних Сил Російської Федерації та уклав з Міністерством Оборони РФ контракт про проходження військової служби у ЗС РФ строком - 1 рік.

04.12.2024 ОСОБА_5 перевезли на військовий полігон ЗС РФ в районі АДРЕСА_3 , де він був призначений на посаду стрільця 2 взводу 2 роти НОМЕР_3 ОМБр, в/ч НОМЕР_4 (місце дислокації АДРЕСА_4 ), отримав військову форму одягу зразка ЗС РФ, засоби захисту та автоматичну вогнепальну зброю АК 74. До 12.12.2024 останній проходив первинну військову підготовку.

12.12.2024 ОСОБА_5 перевезли на територію шахти ім. В.І. Леніна у м. Горлівка Донецької області, звідки після комплектування у складі підрозділу 14.12.2024 перевезено на бойові позиції на території м. Часів Яр Донецької області. Того ж дня був розподілений до штурмової групи та отримав наказ командування бригади на штурм бойових позицій ЗСУ у м. Часів Яр.

16.12.2024 приймаючи участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога Російської Федерації, виконуючи від невстановлених в ході досудового розслідування осіб наказ на штурм бойових позицій у м. Часів Яр у м. Часів Яр Часовоярської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області, та в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України.

За таких обставин, своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 111 КК України, а саме, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

2) Крім того, Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.012.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; від 24.10.1970 № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975, який підписаний СРСР, правонаступником якого є РФ.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією України та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, на виконання наказу на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України вищевказаного наказу 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на всій території України введено воєнний стан.

В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до змін внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3654-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ, Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ воєнний стан неодноразово продовжувався.

Усвідомлюючи вищенаведені обставини, після початку повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України 03.12.2024 громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, у період збройного конфлікту, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Луганськ, а саме у СІЗО № 1 м. Луганська, надав добровільну згоду співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_2 на вступ до збройного формування держави-агресора з метою допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

04.12.2024 ОСОБА_5 перевезли на військовий полігон ЗС РФ в районі АДРЕСА_3 , де він був призначений на посаду стрільця 2 взводу 2 роти 4 ОМБр, в/ч НОМЕР_4 (місце дислокації АДРЕСА_4 ), отримав військову форму одягу зразка ЗС РФ, засоби захисту та автоматичну вогнепальну зброю АК 74. До 12.12.2024 останній проходив первинну військову підготовку.

12.12.2024 ОСОБА_5 перевезли на територію шахти ім. В.І. Леніна у м. Горлівка Донецької області, звідки після комплектування у складі підрозділу 14.12.2024 перевезено на бойові позиції на території м. Часів Яр Донецької області. Того ж дня був розподілений до штурмової групи та отримав наказ командування бригади на штурм бойових позицій ЗСУ у м. Часів Яр.

16.12.2024 приймаючи участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога Російської Федерації, виконуючи від невстановлених в ході досудового розслідування осіб наказ на штурм бойових позицій у м. Часів Яр у м. Часів Яр Часовоярської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області, та в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України.

За таких обставин, своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме, колабораційна діяльність, яка полягає в добровільній участі громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (злочинах) визнав повністю та суду повідомив, що він дійсно 03.12.2024, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Луганськ, у СІЗО № 1 м. Луганська, надав добровільну згоду співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_2 на вступ до збройного формування рф. У зв`язку з чим 04.12.2024 був перевений на військовий полігон ЗС РФ в районі АДРЕСА_3 , де він був призначений на посаду стрільця 2 взводу 2 роти НОМЕР_3 ОМБр, в/ч НОМЕР_4 (місце дислокації АДРЕСА_4 ), отримав військову форму одягу зразка ЗС РФ, засоби захисту та автоматичну вогнепальну зброю АК 74 та до 12.12.2024 проходив первинну військову підготовку. 12.12.2024 його перевезли на територію шахти ім. В.І. Леніна у м. Горлівка Донецької області, звідки після комплектування у складі підрозділу 14.12.2024 перевезено на бойові позиції на території м. Часів Яр Донецької області. Того ж дня був розподілений до штурмової групи та отримав наказ командування бригади на штурм бойових позицій ЗСУ у м. Часів Яр. 16.12.2024 приймав участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці Російської Федерації, виконуючи штурм бойових позицій у м. Часів Яр, та в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України.

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.12.2024 року на підставі матеріалів правоохоронних органів про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за № 0003625 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України та зазначено ОСОБА_5 , в якості особи, яку повідомлено про підозру;

23.12.2024 року на підставі матеріалів правоохоронних органів про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за № 0003626 внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України та зазначено ОСОБА_5 , в якості особи, яку повідомлено про підозру;

24.12.2024 року постановою прокурора матеріали досудових розслідувань № 0003625 від 23.12.2024 року за ч. 2 ст. 111 КК України та матеріали досудового розслідування № 0003626 від 23.12.2024 року за ч. 7 ст. 111-1 КК України об`єднані в одне провадження № 0003625 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, крім вищенаведених показань обвинуваченого, підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, які були безпосередньо досліджені судом за участю сторін кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду інтернет ресурсу від 24.12.2024 року, відповідно до якого, слідчим після запуску інтернет браузера «Chrome» та внесення у пошукову строку відповідного посилання, на екран виведена інтернет сторінка інтернет видання «Вікіпедія», а саме, розділ «4-я отдельная мотострелковая бригада». Інтернет ресурс вказує, що 4-а ОМБр є тактичним з`єднанням сухопутних військ Російської Федерації, до 31 грудня 2022 року перебувало у складі народної міліції ЛНР. Створена у 2014 році у м. Красний Луч. Умовне найменування Військова частина № НОМЕР_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2024 року, складеного слідчим, в присутності двох понятих, відповідно до якого, свідок ОСОБА_8 за фото впізнав стрільця 2 взводу 2 роти 4 ОМБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_5 , якого він 16.12.2024 року взяв у полон у м. Часів Яр Донецької області. Також свідок повідомив, що під час затримання ОСОБА_5 мав при собі вогнепальну автоматичну зброю (автомат АК 74), був одягнений у військову камуфльовану форму одягу збройних сил Російської Федерації ;

- протоколом огляду інтернет ресурсу від 24.12.2024 року, проведеного слідчим за участю свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого, за допомогою інтернет браузера «Opera» на екран виведено супутникову карту України, на якій свідок за допомогою курсору миші здійснив пошук і вказав на точку за географічними координатами, розташовану у м. Часів Яр Донецької області де він (свідок) 16.12.2024 затримав стрільця 2 взводу 2 роти 4 ОМБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.12.2024 року, проведеного слідчим за участю ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_5 під час слідчого експерименту показав на відкритій Googel карті місця несення ним військової служби у рядах збройних силах Російської Федерації у період з 03.12.2024 року по 16.12.2024 року та вказав на карті орієнтовне місце свого затримання в м. Часів Яр Донецької області .

За таких підстав, оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожен із вищенаведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, за наведених у обвинуваченні обставин, доведена поза розумним сумнівом та підтверджується дослідженими судом доказами, тобто аналізуючи фактичні данні, встановлені судом з досліджених доказів, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визначених у ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, визначених у ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень (злочинів), які у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який за медичною допомогою до лікаря нарколога та лікаря психіатра не звертався, раніше не судимий,вину визнав, щиро розкаявся. За таких підстав, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі, із призначенням додаткових покарань, у виді конфіскації всього належного обвинуваченому майна, та відповідно до ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій.

Зазначене покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, останній утримується у Державній установі «Табір для тримання військовополонених «Захід - 2» .

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності;

за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 10 років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 10 років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2