Справа № 750/4459/25
Провадження № 1-кп/750/444/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Чернігові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 17.10.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.354, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» визначено, що національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Згідно з п. 2 ст. 1 указаного Закону, воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Згідно з п.п. 44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020 «Про стратегію національної безпеки України», основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів.

Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

У відповідності до ст. 3 цього Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно зі ст. 12 указаного Закону основними складовими діяльності Збройних Сил України є підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності

та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України, що здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.

Статтею 4 вищевказаного Закону визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з п. 5 ст. 22 указаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин.

Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Пунктом 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (далі - Указ), з 05 год.30 хв.

24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжено та діє дотепер.

Пунктом 3 Указу Президента визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації, строк якої триває дотепер.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.

Таким чином, вищевикладені положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України.

Будучи обізнаними з вказаними вище положеннями чинного законодавства, ОСОБА_5 розробив план перешкоджанню законній діяльності Збройних Сил України в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності шляхом незаконного надання відстрочки від мобілізації військовозобов`язаних осіб через створення фіктивних умов для отримання військовозобов`язаними особами інвалідності без законних на те підстав з використанням підробленої медичної документації.

Так, на початку серпня 2023 року у денний час, перебуваючи біля Красної площі по просп. Миру у м. Чернігові, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 зустрівся з особою, яка не є стороною угоди (надалі Особа1).

Під час спілкування ОСОБА_5 запропонував Особі1 за грошову винагороду організувати отримання ним відстрочки від мобілізації шляхом створення фіктивних умов для отримання групи інвалідності без законних на те підстав.

На вказану пропозицію ОСОБА_5 Особа1 погодився

та передав йому грошові кошти у розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) дол. США.

У подальшому, за невстановлених досудовим слідством обставин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зниження людського мобілізаційного ресурсу та перешкоджання належному комплектуванню Збройних Сил України та інших утворених до Законів України військових формувань шляхом використання підроблених медичних документів,

які слугуватимуть для отримання груп інвалідності за станом здоров`я,

ОСОБА_5 звернувся до особи, яка не є стороною угоди (надалі Особа2), яка не є службовою особою, та у подальшому у ході особистої з ним зустрічі 09.08.2023 на території КНП «Чернігівська обласна лікарня» за адресою: м.Чернігів, вул. Волковича, 25, запропонував йому за грошову винагороду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн прибдати медичні документи щодо наявності захворювань та проходження лікування Особою1 з метою подальшого їх використання при медико-соціальної експертизі для отримання ним (Особою1) групи інвалідності, на що Особа2 погодився.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, у денний час 06.08.2023

ОСОБА_5 зустрівся з Особою2 біля магазину «Пивний маркет», що розташований на перехресті вул. Кільцева та вул. Корольова у м. Чернігові.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 отримав від

Особи2 завідомо підроблені медичні документи, засвідчені підписами Особи2 та відбитками печаток КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради стосовно Особи1, а саме: консультативний висновок від 08.12.2020,

виписку № 20156 з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого стосовно за період з 06.09.2021 по 14.09.2021, виписку № 17039 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за період з 20.02.2023 по 28.02.2023, консультативний висновок від 02.08.2023, що відповідно до примітки ст. 358 КК України є офіційними документами, які містили завідомо недостовірну інформацію про наявність у Особи1 захворювань та проходження ним лікування у КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради.

За вищезазначені завідомо недостовірні офіційні документи

ОСОБА_5 надав Особі2 грошові кошти

у сумі 1 300 (одна тисяча триста) дол. США та 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн.

Будучи обізнаним, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України

«Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані особи, які отримали інвалідність, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації та мають відстрочку, ОСОБА_5 , діючи з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, на початку вересня 2023 року у денний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до третього поліклінічного відділення Чернігівської міської лікарні № 1, яка знаходиться за адресою м. Чернігів, просп. Миру, 44 та подав до медико-соціальної експертної комісії завідомо підроблені медичні документи, а саме: консультативний висновок від 08.12.2020, виписку № 20156 з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого стосовно за період з 06.09.2021 по 14.09.2021,

виписку № 17039 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за період з 20.02.2023 по 28.02.2023, консультативний висновок від 02.08.2023,

що відповідно до примітки ст. 358 КК України є офіційними документами,

які містили завідомо недостовірну інформацію про наявність у Особи1 захворювань та проходження ним лікування у КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради.

У подальшому, на підставі отриманих від ОСОБА_5 підроблених медичних документів, рішенням Обласного Центру медико-соціальної експертизи Чернігівської обласної ради від 07.12.2023 Особі1 встановлено ІІІ групу інвалідності.

Внаслідок дій ОСОБА_5 Особа1 отримав статус тимчасово непридатного до військової служби, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 10.11.2024 йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, що зменшило мобілізаційний ресурс та ускладнило належне комплектування Збройних Сил України та інших утворених до Законів України військових формувань і, відповідно, перешкодило законній діяльності Збройних Сил України у вигляді підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 надійшов до суду з угодою про визнання винуватості від 01.04.2025, яка була укладена між прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , відповідно до ст.ст. 468, 469, 472, 473 КПК України.

Відповідно до вище вказаної угоди, прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.354, ч.4 ст.358 КК України, беззастережного повного визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.354, ч.4 ст.358 КК України, що йому інкримінуються; обставин, які є істотними для даного кримінального провадження; зобов`язання підозрюваним здійснити благодійний внесок на підтримку Збройних Сил України у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень шляхом перерахування упродовж 5 (п`яти) днів з дня затвердження угоди зазначеної суми на реєстраційний рахунок: UA2018611 Міністерства оборони України Код , Назва банку: Державна казначейська служба України, м. Київ, Код банку (МФО): 820172; наявності обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Сторонами угоди узгоджена міра покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 114-1 КК України - позбавлення волі строком на 5 років; ч.1 ст.354 КК України - позбавлення волі строком на 1 рік; ч.4 ст.358 КК України пробаційний нагляд строком на 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Сторони угоди дійшли згоди, що при узгодженні покарання, враховуються обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, з урахуванням визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень та особи підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину, яка має вади здоров`я, є учасником бойових дій, особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, має державні нагороди, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, який визнав свою винуватість та розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, позитивно характеризується, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В угоді про визнання винуватості зазначені також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані всі вимоги КПК України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити укладену з прокурором угоду, призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.354, ч.4 ст.358 КК України в межах пред`явленого обвинувачення.

Захисник обвинуваченого підтримав угоду і просив її затвердити.

Перевіривши угоду про визнання винуватості, заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши наявні матеріали кримінального провадження в обсязі, необхідному для вирішення питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.354, ч.4 ст.358 КК України, а саме: перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, пропозиції та наданні неправомірної вигоди працівникові підприємства, який не є службовою особою за вчинення дій з використанням становища, яке він займає в інтересах третьої особи, використанні завідомо підробленого документу.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не буде мати для суду жодного доказового значення; мати захисника, в тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатись самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків, і подати докази, що свідчать на його користь. Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом також з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_5 , що йому зрозумілі наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України; обвинуваченому зрозумілий характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; обвинуваченому зрозумілий вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Покарання, яке обумовлене в угоді, відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого. Тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст. 75, п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою необхідно скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.01.2025 в частині документів, належних ОСОБА_5 необхідно скасувати.

Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 472, 474, 475, 476 КПК України,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 01 квітня 2025 року про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні № 0000176 від 17.10.2023 між прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.354, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.114-1 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.354 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, та звільнити обвинуваченого з під варти у залі суду.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.01.2025 скасувати в частині документів, належних ОСОБА_5 . Зазначене майно повернути власнику.

Ноутбук, принтер, мобільний телефон, визнані речовими доказами постановами слідчого від 20.01.2025, 21.01.2025 повернути власнику.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржено в порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обмеження права оскарження даного вироку, наслідки укладання та затвердження угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1