Номер провадження: 11-кп/813/1764/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2025 року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, не одруженого, працюючого за наймом, із середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України у кримінальному провадженні №0001319,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2025 року було задоволено клопотання прокурора та застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі семи розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 21 196 (двадцять одна тисяча сто дев`яносто шість) грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує наступним:

- ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, від суду не ухилявся;

- ризики, заявлені у клопотанні прокурора не доведені;

- суд не прийняв до уваги доводи сторони захисту про те, що обвинувачений має постійне місце проживання.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або обирає запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України. Вказаний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжкого.

При цьому, ухвала суду першої інстанції апеляційним судом переглядається на момент її постановлення.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 183, 194 КПК України, які регламентують обрання запобіжного заходу та на законних підставах визначив розмір застави.

Прийняте рішення суд мотивував наявністю обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі, а також наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Відповідно до вимого п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як слідує з клопотання прокурора та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, ухилявся від суду, неодноразово піддавався приводам, через неявки в судові засідання, раніше судимий.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту про неможливість застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки обвинувачений ухилявся від явки суду без поважних причин.

При цьому, в судовому засідання суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив факт зміни свого місця проживання та неповідомлення суду першої інстанції про такі зміни, а також номеру мобільного телефону.

Таким чином, ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України та на який послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі існує.

Апеляційний суд також вважає, що в даному кримінальному провадженні існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_7 , офіційно непрацевлаштований, тобто немає постійного прибутку та стабільного джерела доходу, крім того, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що може свідчити про його стійку антисоціальну поведінку.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Посилання захисника обвинуваченого про наявність певних соціальних зв`язків не є достатніми та такими, які можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, апеляційний суд зауважує на тому, що обвинуваченому ОСОБА_7 судом 1-ої інстанції в якості альтернативного запобіжного заходу було визначено заставу в розмірі 7 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у повній відповідності до вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній обґрунтовано обвинувачується, доведених стороною обвинувачення ризиків та з огляду на характеристику його особи, його майновий та сімейний стан.

З урахуванням викладеного, колегія суддів констатує, що визначений судом обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу повністю відповідає вимогам законодавства, обставинам кримінального провадження, майновому та сімейному стану обвинуваченого, внаслідок чого не є непомірним для ОСОБА_7 та здатний буде забезпечити, з огляду на перспективу його втрати, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків у разі внесення його розміру.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 196, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах захисту ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2025 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України у кримінальному провадженні №0001319 - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4