УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 581/585/24

провадження № 51 - 701 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року,

встановив:

Вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року затверджено угоду від 27 червня 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому узгоджене між сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (07 квітня 2025 року) звернувся із касаційною скаргою, у якій просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Крім того, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Так, ухвала суду апеляційної інстанції постановлена щодо ОСОБА_4 23 вересня 2024 року, тому останнім днем звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою для засудженого є 24 грудня 2024 року.

Однак, засуджений подав касаційну скаргу на вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо нього 07 квітня 2025 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

При цьому зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення скаржнику цього строку, оскільки засудженим не вказано переконливих аргументів на підтвердження доводів про неспроможність подати касаційну скаргу вчасно.

Що стосується посилань засудженого про отримання ним копії ухвали апеляційного суду із запізненням, то вказане не є безумовною і поважною причиною для поновлення йому строку на касаційне оскарження, тим більше що скаржник не зазначив у своєму клопотанні будь-яких об`єктивних причин, які б унеможливили отримання ним копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду до 24 грудня 2024 року.

До того ж слід зазначити, що правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою. Тобто, для засудженого ОСОБА_4 , який під вартою не перебуває, строк на касаційне оскарження починає обчислюватись з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, Суд визнає зазначені засудженим обставини неповажними. Інших будь-яких причин поважності пропуску строку ним не наведено, а тому підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст.429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 липня 2024 року та ухвали Сумського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року щодо нього.

Повернути касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3