Справа № 308/6852/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Гиряві Ісківці, Лохвицького району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, з середньою-спеціальною освітою, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні № 0000230, відомості про яке 08.05.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні №0000230, відомості про яке 08.05.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, усвідомлюючи, що на території України діють вищевказані нормативно-правові акти, 04 травня 2025 року через мобільний зв`язок звернувся до техніка групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_8 із пропозицією посприяти йому ( ОСОБА_4 ) та його товаришу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_2 , в організації незаконного переправлення через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску за грошову винагороду.

Поряд з цим, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, відповідальною за виконання завдань з охорони державного кордону України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, та будучи відповідальним за протидію правопорушенням, які законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_4 , не бажаючи бути втягненим у протиправну діяльність та бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся з відповідним рапортом на адресу начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонного загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки «Захід» ДПС України та почав діяти під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

У подальшому, ОСОБА_4 на виконання свого злочинного наміру, близько 08.20 год. 17.05.2025, перебуваючи в селищі Солотвино в салоні автомобіля марки «ВМW» номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав останньому неправомірну вигоду у розмірі 1000 (одну тисячу) доларів США (які станом на 17.05.2025 відповідно до офіційного курсу НБУ становлять 41 470 грн. 90 копійок), за сприяння ОСОБА_8 у незаконному перетині ОСОБА_4 та ОСОБА_9 державного кордону України поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділу прикордонної служби шляхом надання інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині, а іншу частину грошових коштів ОСОБА_4 пообіцяв надати ОСОБА_8 після доставки його ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_9 безпосередньо до лінії Державного кордону України з Республікою Румунія.

У подальшому, того ж дня, ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів на автомобілі марки «ВМW» номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , привіз ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у селище Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області до автозаправної станції «VST» по вул. Карпатських Січовиків, № 194 А, де в салоні даного автомобіля близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного наміру, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав останньому іншу частину неправомірну вигоду у розмірі 1000 (одну тисячу) доларів США (які станом на 17.05.2025 відповідно до офіційного курсу НБУ становлять 41 470 грн. 90 копійок), за сприяння ОСОБА_8 у незаконному перетині ОСОБА_4 та ОСОБА_9 державного кордону України поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділу прикордонної служби шляхом надання інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині Державного кордону України з Республікою Румунія, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив дії, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме: пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.05.2025, в ході якого свідок повідомив, що ОСОБА_4 надав йому 17.05.2025 неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США за сприяння у переправленні ОСОБА_4 та ОСОБА_9 через державний кордон України; протоколом огляду місця події від 17.05.2025 під час якого вилучено предмет неправомірної вигоди у розмірі 2000 доларів США; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.05.2025, в ході якого свідок повідомив, що на прохання ОСОБА_4 передав йому 1000 доларів США за вирішення питання щодо безперешкодного перетину державного кордону та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як зауважує слідчий, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відносяться до категорії тяжких. У разі визнання його винним у вчиненні цього злочину, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. При цьому, ОСОБА_4 є мешканцем іншої області, достовірно володіє знаннями щодо способів законного та незаконного перетину державного кордону України, а також володіє знайомствами серед осіб, які можуть допомогти йому у вказаному перетині, в тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, серед яких можуть бути особи, причетні до вчинених останнім кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, останній може вибути за межі державного кордону України, чим унеможливить подальше проведення та закінчення досудового розслідування; 2) незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_4 , достовірно знаючи про методи роботи правоохоронних органів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, особу для якої організовував незаконний перетин державного кордону України, осіб, які тим чи іншим чином брали участь у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, перевозили та зустрічались із особою, яка незаконно перетинала державний кордон України, під організацією підозрюваного. Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання; 3) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_4 , користуючись умовами воєнного стану, зможе змінювати власне місце фактичного проживання, чим ускладнюватиме проведення слідчих дій з останнім, або схиляти осіб, які можуть бути причетні до вчинених кримінальних правопорушень, або були залучені до їх вчинення іншим чином, щодо переховування останніми від органів досудового розслідування, зміни ними місця фактичного проживання, виїзду за межі державного кордону України, що унеможливить або ускладнить проведення з останніми слідчих дій з метою встановлення обставин кримінального правопорушення; 4) вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_4 володіє знайомствами серед осіб, які можуть допомогти йому у вчиненні злочину щодо незаконного переправлення через державний корону України. Окрім того, здобуті під час досудового розслідування докази, зокрема, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій та допити свідків, вказують на можливість вчинення ОСОБА_4 інших аналогічних правопорушень щодо надання неправомірної вигоди та організації незаконного переправлення через державний кордон України інших не встановлених на даний час осіб.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гиряві Ісківці, Лохвицького району, Полтавської області, зареєстрованого за проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання. Зауважив, що суду не було надано достовірних доказів за ч.3 ст.369 КК України, оскільки відсутні докази, що гр. ОСОБА_10 є службовою особою, як відсутня посадова інструкція так й інші докази, які б могли підтверджувати його становище. Разом з цим правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 передбачає його вчинення групою осіб. До матеріалів клопотання додано протокол допиту свідка ОСОБА_11 , який не є підозрюваним по даному провадженню, а лише свідком, що унеможливлює те, що у даному випадку була попередня змова групою осіб. Крім того, ОСОБА_4 є учасником бойових дій, має хронічні захворювання. Просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, а у разі задоволення клопотання, визначити мінімальну заставу, передбачену КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, визнав свою вину.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000230, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Згідно короткого викладу обставин, що свідчить про вчинення кримінального правопорушення: ОСОБА_4 , близько 08.20 год. 17.05.2025, перебуваючи в селищі Солотвино в салоні автомобіля марки «BMW» номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який діяв під контролем правоохоронних органів, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленим особами, надав працівнику ДПС України ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 1000 (одну тисячу) доларів США за сприяння ОСОБА_8 у незаконному перетині ОСОБА_4 та ОСОБА_9 державного кордону України поза межами пункту пропуску. У подальшому, того ж дня, ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів на автомобілі марки «BMW» номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 привіз ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у селище Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області до автозаправної станції «VST» по вул. Карпатських Січовиків, № 194 А, де в салоні даного автомобіля близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного наміру, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав останньому іншу частину неправомірну вигоду у розмірі 1000 (одну тисячу) доларів США (які станом на 17.05.2025 відповідно до офіційного курсу НБУ становлять 41470 грн. 90 копійок), за сприяння ОСОБА_8 у незаконному перетині ОСОБА_4 та ОСОБА_9 державного кордону України поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділу прикордонної служби шляхом надання інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині Державного кордону України з Республікою Румунія, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

17.05.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме: пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їх службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

17.05.2025 о 09 год. 52 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол огляду місця події від 17.05.2025; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 17.05.2025; протоколи допиту свідків; постанову про залучення до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 09.05.2025; письмову згоду до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих розшукових дій від 09.05.2025 та інші матеріалами кримінального провадження у їх сукупності - слідчий суддя вважає обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 передбачене ч. 3 ст. 369 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. ОСОБА_4 є мешканцем іншої області, достовірно володіє знаннями щодо способів законного та незаконного перетину державного кордону України, а також володіє знайомствами серед осіб, які можуть допомогти йому у вказаному перетині, в тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, серед яких можуть бути особи, причетні до вчинених останнім кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення може покинути територію України. ОСОБА_4 , достовірно знаючи про методи роботи правоохоронних органів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, особу для якої організовував незаконний перетин державного кордону України, осіб, які тим чи іншим чином брати участь у вчиненні кримінальних правопорушень. Окрім цього, у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування. ОСОБА_4 зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. ОСОБА_4 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками, залякувати і схиляти їх до дачі неправдивих показань. Інші ризики слідчий суддя вважає необгрунтованими.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Заперечення сторони захисту не спростовують висновків слідчого судді.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий стан, статус учасника бойових дій, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного та ризиків, останньому слід визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (3028 грн.), відповідно становить 60560 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 09 год. 52 хв. 17 травня 2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 15 липня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 20 травня 2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1