печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад доводів поданої скарги

ОСОБА_4 , у порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 07.02.2025 про відмову у визнанні його потерпілим в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000282 від 19.02.2024. В обґрунтування скарги вказано, що постанова є безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у клопотанні, що і стало підставою для звернення до слідчого судді зі скаргою.

Також просив поновити пропущений процесуальний строк на оскарження постанови слідчого, оскільки постанову йому було направлено засобами поштового зв`язку, відповідно до штемпеля поштового відправлення 07.03.2025, у поштовій скринці знайшов лист 12.03.2025.

Явка сторін

ОСОБА_4 у скарзі просив здійснити розгляд скарги без його участі.

Слідчий в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належно. Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з нормами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Обставини, встановлені слідчим суддею, та зміст спірних правовідносин.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 19 «Загальні положення досудового розслідування» та главою 26 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» розділу ІІІ «Досудове розслідування» КПК України.

Першим слідчим відділом Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000282 від 19.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 382 КК України.

07.02.2025 слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000282 від 19.02.2024 та проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Приймаючи дану постанову слідчий дійшов висновку, що в ході досудового розслідування не встановлено даних, які б свідчили про завдання шкоди ОСОБА_3 .

Оскаржувана постанова направлена ОСОБА_3 простим листом від 07.03.2025.

14.03.2025 через сформовану систему «Електронний суд» ОСОБА_4 надіслав скаргу на постанову слідчого.

Норми права, якими керується слідчий суддя при розгляді скарги

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою (п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначено в ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Мотиви, якими керується слідчий суддя при розгляді скарги

Відповідно до матеріалів скарги вбачається, що відомості у кримінальному провадженні до ЄРДР за № 0000282 були внесені за заявою ОСОБА_3 .

Аналізуючи клопотання, ухвали слідчих суддів, подані скаржником, цивільний позов та постанову за результатами розгляду цих клопотань, слідчим суддею встановлено, що в постанові слідчого від 07.02.2025 не охоплено всі питання, які були винесені на його розгляд.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді дійти висновку про вмотивованість рішення слідчого.

Отже, оскаржувана постанова слідчого від 07.02.2025 не відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 110 КПК України, є невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню.

Клопотання про поновлення процесуального строку є мотивованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 55, 110, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Поновити пропущений процесуальний строк на оскарження бездіяльності слідчого.

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 07.02.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000282 від 19.02.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1