Номер справи 703/1558/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сміла кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2024 під №0001064

про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець м. Ватутіно Звенигородського району Черкаської області, пенсіонер, депутат 8-го скликання Тернівської сільської ради ОТГ, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а проживає за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

у с т а н о в и в :

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор, з позицією якого погодилася представник потерпілого, заявила клопотанням про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що він 24.12.2024 близько 01-40 год, на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , в ході сварки із ОСОБА_7 , на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, умисно наніс останньому один удар ножем в область живота, чим завдав потерпілому тілесне ушкодження у виді проникаючого в черевну порожнину поранення передньої черевної стінки з ушкодженням клубової кишки та внутрішньо-черевною кровотечею, що згідно із висновком судово-медичної експертизи від 31.01.2025 №02-01/69 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який в подальшому продовжено, останній раз ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2025 до 24.05.2025 включно.

Клопотання обґрунтоване тим, що причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджена зібраними у кримінальному провадженні доказами, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а це може стати підставою та мотивом для його ухилення від суду. Перебуваючи на волі, обвинувачений може чинити спроби незаконно впливати свідків у даному кримінальному провадженні, які судом не допитані, з метою схилити їх до дачі неправдивих показань, щоб зменшити або взагалі уникнути відповідальності за вчинений злочин, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності. У зв`язку з тим, що обвинувачений не порушував умов застосованого щодо нього запобіжного заходу, достатнім є продовження домашнього арешту із накладенням обмежень, що діятимуть в нічний час доби.

Захисник, позицію якого підтримав обвинувачений, проти задоволення клопотання прокурора заперечували, вважаючи за можливе застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. При цьому посилалися на те, що обвинувачений належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, судимість давно погашена. Потерпілий був допитаний судом, будь-яких підстав впливати на свідків у кримінальному провадженні, обвинувачений не мав та не має, оскільки надані ними покази влаштовують сторону захисту. У зв`язку із заявленням цивільного позову і ймовірністю того, що на нього будуть накладені майнові стягнення, обвинувачений має потребу працювати. Він не має на даний час заробітків, оскільки роботу депутата об`єднаної територіальної громади виконує на громадських засадах, має обмежену працездатність через обмежене функціонування лівої руки, тому об`єктивно може працювати лише сторожем, що можливо лише в нічний час доби.

Розглянувши заявлене клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Санкцією частини статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Клопотання сторони обвинувачення обґрунтоване посиланням на ч. 2 ст. 181 КПК України про те, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для позбавлення особистої свободи, проте, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи даний ризик щодо ОСОБА_5 , суд звертає увагу на наявність в нього достатньо міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання, що полягають в наявності в нього постійного місця проживання, виконанні обов`язків як депутата сільської ради. Вказані обставини в сукупності, зважаючи на вік обвинуваченого ОСОБА_5 , свідчать, що ризик його ухилення від суду хоча і не виключений повністю, проте не є значним.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

В силу вимог ст. 290 КПК України, сторона захисту, у тому числі обвинувачений, отримали доступ до матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 обізнаний про перелік свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, їх особисті дані. При цьому приймається до уваги, що на даний час в справі здійснюється підготовче провадження, відтак судом дослідження доказів, в тому числі і допити потерпілого, свідків не здійснено.

Судом був допитаний потерпілий, однак свідки в судове засідання на даний час не прибули, зміст їх показань суду не відомий, наразі надати оцінку даного засобу доказування суд не має можливості, в тому числі і щодо того, чи змінилися дані ними покази порівняно з показами на досудовому слідстві, а якщо так то з яких причин.

Таким чином, ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, хоча зменшились у зв`язку зі стадією судового провадження.

Водночас, суд критично відноситься до доводів сторони обвинувачення про факти притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в минулому.

Хоча такі відомості наведені прокурором для надання додаткової характеристики особи обвинуваченого, а саме його схильності до протиправної поведінки, однак не можуть бути прийняті до уваги судом відповідно до положень ст. 89 КК України.

Відповідно до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.09.2018 в справі №647/1831/15-к, припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Інших обставин, які б вказували на існування у поведінці обвинуваченого ОСОБА_5 ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не наведено, у зв`язку із чим даний ризик не доведений.

Судом також враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного із насильством, з метою уникнення ризиків, встановлених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що стороною обвинувачення доведено обґрунтованість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього зобов`язань, які мають забезпечити виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Водночас суд погоджується із доводами сторони обвинувачення, що протягом часу застосування щодо нього домашнього арешту, ОСОБА_5 своєю поведінкою довів, що не має наміру ухилятися від суду та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку із чим дію застосованого щодо нього запобіжного заходу належить і надалі обмежити нічним часом доби. При цьому суду не надано доказів щодо стану здоров`я обвинуваченого та можливості виконання ним трудової функції для отримання доходів, зокрема в денний час, протягом якого обмеження, пов`язані із домашнім арештом, щодо нього не діють. За таких обставин довід сторони захисту про те, що обвинувачений не може працевлаштуватися за обмежень, застосованих щодо нього в зв`язку із нічним домашнім арештом, судом не може бути прийнятий до уваги.

Вказані обставини виправдовують подальше продовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а це виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про застосування особистого зобов`язання.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 314, 314-1, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Продовжити строк дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту на два місяці - до 22.07.2025 включно.

Заборонити ОСОБА_5 протягом строку дії цієї ухвали залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 в нічний час доби (з 22-00 год до 06-00 год), без дозволу прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану, а також необхідності прибуття за викликом прокурора, суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у період строку дії запобіжного заходу наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого судді, суду;

2) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Суддя ОСОБА_1