Справа № 192/9/21
Провадження № 1-кп/192/4/25
Ухвала

Іменем України

06 серпня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000073, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2020 року відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, має спеціальну технічну освіту, не одружений, не військовозобов`язаний,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 19 вересня 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись в с. Аполонівка по вул. Військове містечко, поблизу буд. 37 Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області, знайшов на землі поліетиленовий згорток, розгорнувши який побачив три сліп-пакети з речовиною зеленого кольору, яку визначив для себе як наркотичний засіб - канабіс та пластиковий шприц, в якому знаходилася речовина темно-коричневого кольору, яку він визначив для себе як «опій», тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою в перерахунку на висушену речовину становить відповідно - 4,526 г, 1,027 г, 0,945 г, загальна маса 6,498 г та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено концентрат із макової соломки (опій екстракційний) в перерахунку на висушену речовину становить - 5,7654 г.

В цей час у обвинуваченого виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту для особистого вживання.

Реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту ОСОБА_4 привласнив поліетиленовий згорток та поклав його у праву внутрішню кишеню спортивних штанів, в які був одягнений та став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Далі, 19 вересня 2020 року приблизно о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичного засобу, маючи при собі зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та концентрат макової соломки (опій екстракційний), знаходячись на дитячому майданчику в с. с. Аполлонівка, Військове містечко, буд. 37 Солонянського району Дніпропетровської області, палив цигарки у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175 КУпАП.

Під час складання протоколу ОСОБА_4 на запитання працівників поліції чи маються у нього заборонені речі, видав працівникам поліції поліетиленовий згорток, в якому знаходилися три сліп-пакети з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - концентрат макової соломки (опій екстракційний).

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку з добровільним проходженням лікування від наркотичної залежності.

ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання свого захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності підтримав.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, оскільки вважав, що до клопотання не було додано відповідних доказів щодо проходження обвинуваченим лікування.

Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши надані матеріали приходить до наступного висновку.

Частиною 4 ст. 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Пунктами 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 16, за чинним законодавством звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом. У зв`язку з цим слід мати на увазі, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК за злочини, передбачені частиною 1 статті 309 КК, допускається лише за умови, що винна особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності до цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. За змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статтею 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» суди повинні враховувати, що в ряді норм Особливої частини КК (зокрема ч. 4 ст. 309) передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності. У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.

Верховний Суд в постанові від 29 листопада 2021 року у справі справа № 357/11205/19 (провадження № 51-2776 кмо 21) зазначив, що згідно з ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії. Добровільним в контексті ч. 4 ст. 309 КК слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Судом встановлено, що згідно копії посвідчення, виданого строком на три роки та дійсного до травня 2027 року, ОСОБА_4 відповідно до п. 11 Порядку, затв. Наказом МОЗ № 200 відносно пацієнта прийнято рішення про видачу наркотичного препарату ЗПТ за рецептом або безпосередньо в місцях надання ЗПТ для самостійного прийому в амбулаторних умовах (а..224, т.1).

Пунктом 1 Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, який затв. Наказом МОЗ № 200 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів» визначено, що цей Порядок визначає організаційні засади проведення замісної підтримувальної терапії (далі - ЗПТ) осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів.

Суд вважає, що вказані обставини, а саме наявність дослідженого судом посвідчення, не свідчить про те, що обвинувачений страждає на наркоманію і потребує лікування від неї, а також що він добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування, і дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що докази про те, що обвинуваченим було вчинено дії щодо лікування саме від наркоманії до закінчення судового слідства суду не надані, оскільки з дослідженого судом посвідчення неможливо встановити факт як добровільного лікування так і факт лікування саме від наркоманії.

Тому підстави для задоволення клопотання захисника відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1