Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2803/24
Провадження № 1-кп/490/471/2025
У Х В А Л А

12 серпня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000304 про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Прокурор у суді вважав за можливе закрити кримінальне провадження у зв`язку з декриміналізацією вказаного в обвинувальному акті діяння.

2. Обвинувачений у судове засідання не з`явився.

Він сповіщався про час та місце розгляду справи та судом йому роз`яснювалось право висловити заперечення проти закриття провадження у справі, проте скористатись цим правом обвинувачений не побажав.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_5 звинувачений у вчиненні кримінального правопорушення під час дії воєнного стану за таких обставин.

Так, 29.01.2024 у період часу з 11:43 по 11:46 год. ОСОБА_5 перебував у приміщенні магазину «Аврора», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 57, власником якого є ТОВ «Вигідна покупка», де у останнього виник злочинний, корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, належного ТОВ «Вигідна покупка».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, підійшов до стелажу з товарами на яких розміщується мобільна гарнітура, зарядні пристрої та флешнакопичувачі, та скориставшись тим, що його злочинні дії були непомітні для оточуючих, взяв зі стелажу бездротові навушники марки «HAVIT» моделі TW976 вартістю 332,50 грн., та відійшовши від стелажу, сховав до внутрішньої частини куртки. Після чого, знову повернувся до вказаного стелажу, взяв флеш накопичувач USB марки «T&G», Vega 121, 128 Gb, вартістю 249,17 грн., та відійшовши від стелажу, сховав до правої кишені куртки, яка біла одягнена на ньому.

Після чого, ОСОБА_5 направився на вихід з магазину, утримуючи при собі товар, а саме бездротові навушники марки «HAVIT» моделі TW976 вартістю 332,50 грн. та флеш накопичувач USB марки «T&G», Vega 121, 128 Gb, не пред`явлені до оплати на касі, оминувши касову зону магазину, не розрахувавшись за вказаний товар, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши своїми діями ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток на загальну суму 581,67 грн.

.

Вказані дії органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена у період воєнного стану.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

Щодо суті питання про закриття кримінального провадження

І……Відповідальність за діяння, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, є врегульованою таким чином.

1. Частина 1 статті 185 Кримінального Кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за

Таємне викрадення чужого майна (крадіжку)

Частина 4 статті 185 Кримінального Кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за

Таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену … в умовах воєнного … стану

2. Стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення /в редакції Закону України № 1449-VI від 04 червня 2009 року, що діяла на момент вчинення злочину обвинуваченим/ передбачала адміністративну відповідальність за вчинення, зокрема, крадіжки майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким у статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення були внесені зміни.

Відповідно до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення /в редакції Закону України № 3886-ІХ від 09 серпня 2024 року адміністративна відповідальність за вчинення крадіжки настає у разі, якщо вартість її предмету /вилученого майна/ на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

3. Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду у Постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зробив такі висновки про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX

-Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

-Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

-У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

-Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

ІІ……Відповідно до пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України

Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України

сума податкової соціальної пільги встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня цього року прожитковий мінімум для працездатної особи встановлювався у сумі 3.028 грн.

ІІІ……Відповідно до частини 3 статті 4792 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 12 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Щодо можливості розгляду питання про закриття провадження за відсутності обвинуваченого.

1. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

/частина 1/

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

/частина 2/

2. Відповідно до статті 2 Кримінального Процесуального Кодексу України

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 розтлумачив, що

Послідовність викладення в диспозиції [цієї] правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

3. Відповідно до Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (75)11 від 19 січня 1973 року «Про критерії, які регламентують розгляд, що проводиться у відсутність обвинуваченого» Розгляд може бути проведений у відсутності обвинуваченого за таких умов:

-своєчасного повідомлення особи про проведення розгляду і надання йому достатнього часу для підготовки захисту;

-наявності підтвердження про фактичне отримання такого повідомлення;

-проведення розгляду в загальному порядку і наданні захисту права втручатися в цей процес;

-забезпечення надання особі судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду, і обчислення термінів на оскарження з моменту вручення такого рішення;

-надання особі права на оскарження судового рішення;

-забезпечення права особи на повторне проведення розгляду в загальному порядку, якщо його відсутність була викликана наявністю поважних причин, про які він не міг повідомити уповноважені органи.

4. Верховний Суд у своїй Постанові від 02 липня 2025 року у справі № 202/7821/24 зазначив, окрім іншого, таке

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на її звільнення й відповідно закриття кримінального провадження не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

За своєю природою закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, так само як із закриття кримінального провадження на підставі положень ст. 49 КК України, є безумовним.

Більше того, закриття кримінального провадження на цій підставі фактично вказує, що на момент розгляду кримінального провадження у діях особи відсутній склад кримінального правопорушення, тому така особа не повинна зазнавати негативних наслідків більше, ніж особа, у діях якої є всі ознаки складу кримінального правопорушення, однак закінчилися строки давності для притягнення її до кримінальної відповідальності.

4. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кримінального Процесуального Кодексу України

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, [зокрема] що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Під час вирішення питання про наявність підстав для подальшого розгляду цього кримінального провадження

1. Станом на 2024 рік вартість майна, крадіжка якого утворює склад кримінального правопорушення, має перевищувати 3.028 грн.

Вартість же майна, про вилучення якого ОСОБА_5 29 січня 2024 року йдеться в обвинувальному акті, цієї суми не досягає.

2. Вийти за межі висунутого обвинувачення, зокрема, в частині вартості викраденого майна, суд в силу процитованих вище приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України не вправі.

3. У надісланому ОСОБА_5 повідомленні йому було роз`яснено, що він має право заперечувати проти закриття провадження у справі, а також що у разі його неявки у судове засідання та ненаправлення ним заперечень у визначений судом строк суд вважатиме, що проти закриття провадження у справі у зв`язку із декриміналізацією вказаного в обвинувальному акті діяння він не заперечує.

Таке дозволяє прийти до висновку про те, що обвинувачений шляхом неявки до суду висловив свою позицію у справи, яка полягає ні в чому іншому, як у тому, що він не заперечує проти закриття провадження у справі в зв`язку з декриміналізацією вказаного в обвинувальному акті діяння.

Відповідно до процитованих вище приписів частини 3 статті 4792 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого провадження у цій справі слід закрити, що унеможливлює подальший розгляд цього кримінального провадження.

Під час вирішення питання про можливість закриття кримінального провадження за відсутності обвинуваченого

ОСОБА_6 …Вирішуючи питання про наявність необхідних умов для розгляду справи за відсутності обвинуваченого, суд відзначає таке.

1. В цьому випадку обвинувачений був своєчасно повідомленим про час та місце розгляду питання про закриття провадження у справі.

2. Як доведено вище, в цьому випадку закриття провадження у справі відповідає позиції обвинуваченого.

3. Далі, питання про закриття провадження у справі було розглянуте у відкритому судовому засіданні у загальному порядку.

При цьому про час та місце проведення судового засідання обвинувачений був повідомлений у встановленому законом порядку, отже - мав можливість «втрутитись» у процес судового розгляду та своєю позицією впливати на судове рішення.

4. Далі, обвинуваченому буде надано судове рішення по суті розглянутого питання, та він буде мати можливість його оскаржити у встановленому порядку, зокрема - із використанням засобів зв`язку.

Таке доводить, що в цьому випадку судом дотримані усі вимоги щодо забезпечення справедливого розгляду справи за відсутності обвинуваченого.

ІІ……Приймаючи рішення про закриття провадження у справі за відсутності обвинуваченого, суд враховує й таке.

1. Ця справа перебуває в провадженні суду з квітня 2024 року; протягом цього періоду обвинувачений у судові засідання не з`являвся, рухом кримінального провадження не цікавився.

2. В цьому випадку будь-які підстави для твердження про наявності в його діях складу кримінального правопорушення є відсутніми, адже такі твердження не відповідають вимогам кримінального закону.

Відповідно ж до процитованих приписів пункту 1 частини 3 статті 132 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин застосування до нього заходів примусу є відсутніми.

Таке доводить, що в цьому випадку суд вжив усі можливі заходи для забезпечення явки обвинуваченого у судове засідання.

ІІІ……Суд враховує також, що закриття кримінального провадження в цьому випадку є безумовним та не вимагає від обвинуваченого вчинення будь-яких активних дій.

За такого не вчинення ним таких дій /як то його неявка у судове засідання/ не може слугувати перешкодою для закриття провадження у справі.

ІV……Суд враховує й таке.

1. Розгляд справи за відсутності обвинуваченого в обставинах, що склались в межах цього кримінального провадження, дійсно прямо законом не передбачений.

2. В той же розгляд справи за відсутності обвинуваченого, як доведено вище, відповідає міжнародним стандартам справедливого судового розгляду та не призведе до порушення його /обвинуваченого/ прав.

3. За таких обставин навіть якщо пристати на позицію про те, ніби в умовах цього кримінального провадження розгляд справи за відсутності обвинуваченого є порушенням певної процедури, таке порушення матиме наслідком забезпечення інтересів ефективного судового провадження, а також визначення навіть для потерпілої належної процедури захисту її прав.

4. Продовження ж здійснення кримінального провадження за таких обставин призведе лише до безпідставного затягування вирішення питань кримінального судочинства та безпідставного й беззмістовного продовження судового розгляду без реальної можливості його завершення задля самого лише формального дотримання процедури.

Наведене у сукупності дозволяє в умовах цього кримінального провадження вирішити питання про закриття провадження у справі за відсутності обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність вказаного в обвинувальному акті діяння.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_7 =