Справа № 305/1773/25
Номер провадження 1-кп/305/352/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР 12.03.2025 за №0000114 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, верстатника пилорами ФОП " ОСОБА_6 ", з середньою освітою, на утриманні має 2 малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Фактичні обставини, встнаовлені судом.

ОСОБА_4 24.02.2024 перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , під час дії на території України правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України №2102-IX від 24.02.2022, та у подальшому неодноразово продовжено, та який продовжує діяти на даний час, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито на ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу з шухляди комода на кухні, яка розташована у вищевказаному будинку, викрав банківську картку АТ «Ощадбанку» N? НОМЕР_2 , видану на ім?я ОСОБА_5 , яка є офіційним документом, що призначений для виконання фінансових операцій в різних банківських та торгівельних установах.

Окрім цього, 24.02.2025 о 14:05 год, ОСОБА_4 , під час дії на території України правового режиму воєнного стану, введеного У казом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України №2102-IХ від 24.02.2022, та у подальшому дію якого було неодноразово продовжено, та який продовжує діяти на даний час, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, використовуючи викрадену банківську картку АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , видану на ім?я ОСОБА_5 , яка є офіційним документом, що призначений для виконання фінансових операцій в різних банківських та торгівельних установах, у банкоматі ATMUKR YasiniaDN00 151727 CAUG1695, який розташований по вул. Миру, 6, в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, здійснив зняття грошових коштів у загальній сумі 10 000 гривень, тим самим здійснив таємне викрадення майна ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та правову кваліфікацію злочину не оспорює. Пояснив, що йому терміново потрібні були кошти в сумі 10000 гривень і він знаючи пін-код картки та маючи доступ до неї зняв гроші, після чого мав намір їх повернути на картку, проте ОСОБА_5 дізналася про зняття коштів у банку. На цей час він кошти повернув, розкаюється у вчиненому.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не мають сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено, що у такому випадку учасники позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та кримінального правопорушення, а також за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає таке.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами. Виходячи зі вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на спеціальному обліку лікаря психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Таким чином, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема згідно зі ст. 12 КК України правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком, а правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, ступінь його вини, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, той факт, що обвинувачений заподіяну потерпілій шкоду відшкодував, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, а за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, що передбачає призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Крім того, суд зважає і на критичне ставлення ОСОБА_4 до скоєного, усвідомлення своєї провини й засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання у виді позбавлення волі, але відповідно до вимог ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом визначеного судом випробувального строку не скоїть нового правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, зобов`язавши засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки, на думку суду, саме таке покарання, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо без ізоляції останнього від суспільства.

Також, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде своєю чергою достатньою превентивною мірою, відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

У цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 12.05.2025 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби із 20 год 00 хв до 06 год 00 хв, наступного дня, строком по 11.06.2025. Клопотань про продовження чи обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 прокурор не подавав, тому підстав для продовження чи обрання запобіжного заходу у суду немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Інші процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 375, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 і ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 357 КК України 2 (два) роки обмеження волі, а за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Суддя: ОСОБА_1