24 червня 2025 року Єдиний унікальний № 501/2384/25 Провадження № 1-кп/501/216/25
ВИРОК

Іменем України

24 червня 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретар судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/2384/25 провадження 1-кп/501/216/25

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000474 від 20 травня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси Одеської області, громадянина України, інваліда 2 групи, що має середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

?16 липня 2013 року Іллічівським міським судом Одеської області за ст. 187 ч. 2 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений з місця позбавлення волі 18 лютого 2016 року,

?26 листопада 2019 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 5 місяців арешту, звільнений з місць відбування покарання 15 вересня 2020 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

участь у справи приймали: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Стислий виклад обставин обвинувачення., визнаного судом доведеним,

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан на 30 діб, період якого в подальшому продовжений згідно зі змінами відповідних нормативних актів та який діє по теперішній час.

У період дії воєнного стану в Україні ОСОБА_3 , будучі раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, і, маючи не зняту та не погашену в встановленому законом порядку судимість, повторно обвинувачується в умисному, корисливому злочині при наступних обставинах.

18 травня 2025 року, близько 15:47 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_3 , знаходячись біля магазину «Автора», що розташований за адресою: проспект Миру, 14-В, м. Чорноморську Одеської області ,помітив біля входу до магазину дитячий велосипед марки «Nadle S-900» чорно-білого кольору із елементами бірюзового кольору, який того ж дня о 15:34 годині залишила потерпіла ОСОБА_6 , на час здійснення покупок у вказаному магазині разом зі своєю малолітньою донькою. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного велосипеду.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 таємно викрав дитячий велосипед марки «Nadle S-900» чорно-білого кольору із елементами бірюзового кольору, вартістю 3482 гривні 39 копійок, який взяв у руки та поніс у невідомому напрямку, тим самим з місця скоєння кримінального правопорушення зник та отримав можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальних збитків на суму 3482 гривні 39 копійок.

Вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

02 червня 2025 року до суду надісланий обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_3

6 червня 2025 року до суду надана угода про визнання винуватості укладена прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали укладання угоди, ознайомлені з її наслідками щодо укладання та невиконання, прохали її затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила передбачені ст. 469 Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, та не заперечувала проти укладання угоди про визнання винуватості, претензій матеріальних та моральних до обвинувачуваного не має.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання звинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 5 років та, відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України, на звільнення його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені сторонам.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи в судовому порядку питання про можливість затвердження даної угоди то, суд виходить з наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до вимог ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб,організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просить вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України в обсязі звинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 Кримінального кодексу України за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 п. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

При призначенні покарання, Суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, Суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

При цьому, Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України, вид покарання, та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом не встановлено визначених ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо Суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.

Згідно позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року (справа № 566/1387/18), якщо санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України визначено тільки максимальну межу покарання, то мінімальною є та нижча його межа, що встановлена в нормах Загальної частини Кримінального кодексу України для відповідного виду покарання, а стосовно неповнолітніх мінімальний розмір покарання призначається із врахуванням особливостей, передбачених статтями 99-102 цього Кодексу.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину , добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 67 Кримінального кодексу України не встановлено.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є інвалідом ІІ групи.

Отже, наявні пом`якшуючі обставини, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що передбачає застосування в даному кримінальному провадженні положень ст. 75 Кримінального кодексу України.

Суспільний інтерес виражається в забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином, оскільки укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам цього закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконуються, узгоджена міра покарання з застосуванням ст. 75 Кримінального кодексу України з здійсненням обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, та з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 скоїв: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто її дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості.

Інші питання які вирішувались судом.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази по справі суд вирішує відповідно до положень ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України. Позовні вимоги не пред`являлись.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314-316, 472, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06 червня 2025 року, що була укладена між прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_7 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони у кримінальному провадженні № 1-кп/501/216/25, (501/2384/25).

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання :

? за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років

Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

? періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 400,00 грн.

Речові докази:

?відеозапис з камер відео спостереження з магазину «Свіже м`ясо» залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000474 від 20 травня 2025 року;

?кепку жовтого кольору, чорні спортивні штани з вставками червоного кольору та кросівки сірого кольору з білою підошвою, передані на зберігання ОСОБА_3 вважати йому повернутими;

?дитячий велосипед «Nadle чорно-білого кольору з бірюзовими елементами» переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 вважати їй повернутим.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ст. 394 Кримінально-процесуального кодексу України до Одеського апеляційного суду через Чорноморський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий