УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 592/8113/25

провадження № 51-3202 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 10 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження,

установив:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_5 .

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 10 червня 2025 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2025 року, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та практику ЄСПЛ, порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку, вказуючи, що суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті провадження на ухвалу слідчого судді, яка, на його думку, підлягає оскарженню, позбавив його конституційного права доступу до суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження ОСОБА_4 належить відмовити, з огляду на таке.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Особливостями права на апеляційний перегляд судового рішення є те, що це право не є абсолютним, оскільки може бути обмежене відповідно до законодавства шляхом визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію, або чіткого визначення випадків, за яких таке право виникає.

ЄСПЛ в своїх рішеннях зазначає, що право на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Конвенції), одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, параграф 36; Перетяка та Шереметьєв проти України, рішення від 20 червня 2011 року, параграф 33), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. the Guerin v. France, рішення від 29 липня 1998 року, параграф 37).

Згідно з положеннями ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Згідно з частиною 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду зі скаргою на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури міста Суми. За результатами апеляційного розгляду цього рішення він просив скасувати ухвалу слідчого судді, скасувати постанову прокурора від 09 травня 2025 року про відмову у задоволенні його клопотання від 08 травня 2025 року та зобов`язати прокурора повторно розглянути його клопотання. Суддя - доповідач Сумського апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження, дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді не входить до переліку ухвал, передбачених ст. 309 КПК України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, тому керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, постановив рішення про відмову у відкритті провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційну скаргу подано на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, і така ухвала постановлена слідчим суддею у межах його компетенції, прийняв обґрунтоване рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів Касаційного кримінального суду погоджується з мотивами наведеними в рішенні апеляційного суду та вважає, що суддя Сумського апеляційного суду обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність вимог ОСОБА_4 щодо можливості оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2025 року.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 10 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3