ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000122 від 11.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 368, ч.5 ст.426-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 року відмовлено в задоволені клопотання прокурора ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000122 від 11.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 368, ч.5 ст.426-1 КК України.

Слідчий суддя мотив своє рішення тим, що обшук за ухвалою слідчого судді проводив слідчий ОСОБА_8 , відомості про якого відсутні у долучених до клопотання постановах про визначення групи слідчих від 25.11.2024 та від 16.01.2025 у зв`язку з чим вилученні під час обшуку речі не є речовими доказами.

Крім того накладення арешту на монети для відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням можливе лише за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Окрім того ніж, ударник та патрони знаходяться поза межами фабули кримінального провадження, а накладення арешту на майно яке є зброєю не передбачено процесуальним законом.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним рішенням слідчого судді не погодився прокурор ОСОБА_7 та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційні скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_9 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним .

В обґрунтування свої вимог зазначив, що слідчим суддею не враховано що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, державі в особі ВЧ НОМЕР_1 заподіяно майнову шкоду, через безпідставне нарахування ряду військовослужбовцям додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 грн, на підтвердження чому додано протоколи допиту свідків, які своїми поясненнями підтверджують факт заподіяння матеріальної шкоди державі, яка має бути відшкодована.

Вказує, про необхідність накладення арешту на монети жовтого кольору задля необхідності забезпечення відшкодування матеріальної шкоди заводної ОСОБА_9 держаному бюджету.

Зазначає, що в ході обшуку було вилучено холодну зброю, боєприпаси, запасна частина до автомата, предмет, який містить вибухову речовину (УЗРГМ), данні предмети постановою слідчого визнано речовими доказами, які можуть бути використані, як доказ у даному кримінальному провадження.

Позиції сторін в суді :

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Власник майна ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленні про день, місце та час судового розгляду. Від адвоката ОСОБА_10 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. У зв`язку із чим, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Висновки суду:

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Статтями 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, згідно з якими зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як вбачається з матеріалів провадження Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000122 від 11.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.263, ч.3 ст.368, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що командир механізованого взводу ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 застосував насилля до військовослужбовця ОСОБА_11 ..

Окрім того посадові особи ВЧ НОМЕР_1 систематично вимагають та отримують неправомірну вигоду від підлеглих військовослужбовців за документальне оформлення їх перебування в зоні ведення бойових дій на першій лінії оборони та нарахування додаткової винагороди за участь в бойових діях.

16 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року проведено обшук квартири АДРЕСА_1 де фактично мешкає ОСОБА_9 .. В ході зазначеного обшуку виявлено та вилучено :

1.ніж чорного кольору, в ножнах чорного кольору, на лезі якого є маркування «made in Austria Glock 78»;

2.предмет, зовні схожий на патрон 15 мм, з маркуванням Р572-184-15;

3.предмет, зовні схожий на ударник до АК;

4.предмет ззовні схожий на пістолет «Вerreta», з двома магазинами в першому якому виявлено 1 патрон в іншому 15 патронів. На предметі зовні схожого на пістолет мається напис « НОМЕР_2 »;

5.предмет, ззовні схожий на УЗРГМ з маркуванням «17-89-386»;

6.10 монет іноземного походження, в футлярах, які знаходяться в синій коробці з написом «PCCB Pofessional coin capsules»;

7.предмет ззовні схожий на пістолет, з маркуванням «АП 491К» споряджений магазином з 20 набоями Знаходився вказаний предмет в дерев`яному чохлі, у формі прикладу до зброї;

8.грошові кошті у сумі 82 500 грн та 1700 доларів США;

9.мобільний телефон «Redmi 4A» в чохлі червоного кольору, належний ОСОБА_12 ;

10.грошові кошти в сумі 20 650 доларів США;

11.мобільний телефон «SAMSUNG», з IMEI №1: НОМЕР_3 та IMEI № 2: НОМЕР_4 з номером мобільного телефону НОМЕР_5 , належний ОСОБА_12 ;

12.Три банківські карти, серед яких карти Приват Банку № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 та карта РайфайзенБанку № НОМЕР_8 ;

Згідно постанови слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУДБР розташованого у м. Краматорську від 16 січня 2025 року, речовими доказами визнано наступне майно:

1.ніж чорного кольору, в ножнах чорного кольору, на лезі якого є маркування «made in Austria Glock 78»;

2.предмет, зовні схожий на патрон 15 мм, з маркуванням Р572-184-15;

3.предмет, зовні схожий на ударник до АК;

4.предмет ззовні схожий на пістолет «Вerreta», з двома магазинами в першому якому виявлено 1 патрон в іншому 15 патронів. На предметі зовні схожого на пістолет мається напис « НОМЕР_2 »;

5.предмет, ззовні схожий на УЗРГМ з маркуванням «17-89-386»;

6.10 монет іноземного походження, в футлярах, які знаходяться в синій коробці з написом «PCCB Pofessional coin capsules»;

17 січня 2025 року слідчим за погодженням із прокуром скеровано засобами поштового зв`язку до Бабушкінського районного мусу м. Дніпропетровська клопотання про арешт вищевказаного майна з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

20 січня 2025 року слідчим суддею було винесено ухвалу, якою клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000122 від 11.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 368, ч.5 ст.426-1 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків та встановлено строк в 72 год для їх усунення. Дану ухвалу слідчого суді було отримано прокурором 28 січня 2025 року про що мається відмітка в матеріалах кримінального провадження.

Після усунення недоліків, клопотання прокурора подано до слідчого судді 30 січня 2025 року.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження, доводів клопотання про арешт майна, слідчим суддею зроблено висновок про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що обшук проводив слідчий ОСОБА_8 , відомості про якого відсутні у долучених до клопотання постановах про визначення групи слідчих від 25.11.2024 та від 16.01.2025 у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про незаконність вилучення речей та в подальшому незаконне визнання зазначених речей речовими доказами. Крім того зазначає, що арешт монет для відшкодування шкоди може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Окрім того, зазначив, що накладення арешту на майно яке є зброєю не передбачено процесуальним законом.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Такий, зокрема, згідно з вимогами вказаної статті кримінального процесуального закону, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ст.98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Слідчий суддя приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, зазначив, що арешт монет для відшкодування шкоди може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне:

Як вбачається з наданих матеріалів, провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 368, ч.5 ст.426-1 КК України, було відкрито на підставі повідомлення ОСОБА_11 від 11 жовтня 2024 року. На підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено предмети, які в подальшому згідно постанови слідчого в порядку ст. 98 КПК України було визнано речовим доказом.

В даному випадку необхідність накладення арешту на монети зумовлена необхідністю забезпечення відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_9 державному бюджету внаслідок безпідставного включення військовослужбовців до переліку тих, які мають право на тримання додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях.

Крім того накладення арешту необхідне для перевірки того факту, яким чином заявились вказані грошові кошти, та чи не були вони отримані ОСОБА_9 незаконним шляхом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПУ України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За приписами ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом.

Таким чином, прокурором наведені достатні правові підстави та обґрунтування для задоволення його клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно, оскаржена ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні цього клопотання є необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що досудове розслідування на момент подачі прокурором клопотання про накладення арешту знаходилось на початковій стадії, а тому питання про розмір шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, ще підлягав встановленню. А з огляду на те, що спірне майно підлягало арешту як речовий доказ, посилання слідчого судді на не встановлення розміру шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, як підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, є хибним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на майно, яке було виявлене та вилучене під час обшуку квартири АДРЕСА_1 де фактично мешкає ОСОБА_9 та яке в подальшому слідчим Другого СВ ТУДБР у м. Краматорську визнано речовим доказом в порядку ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

Процесуальне рішення про призначення групи слідчих, старшого слідчої групи, зміну групи слідчих чи об`єднання матеріалів досудових розслідувань не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

В судовому засідання апеляційного суду прокурором ОСОБА_6 було долучено до матеріалів кримінального провадження постанову заступника директора ТУ ДБР розташованого у м. Краматорську ОСОБА_13 про визначення групи слідчих та доручення здійснення досудового розслідування від 16 січня 2025 року, згідно якої слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_8 наділений правом здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000122 від 11.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 368, ч.5 ст.426-1КК України.

Надання таких відомостей в суді апеляційної інстанції узгоджується з позицією, викладеною у рішенні Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 лютого 2022 року по справі № справа № 477/426/17 провадження № 51-4963 кмо 2 згідно, якої постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами. Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

У зв`язку з чим колегія суддів зазначає, що стороною обвинувачення спростовано висновки суду першої інстанції, щодо проведення досудового розслідування неуповноваженою на те особою, а тому виявлені та вилучені під час обшуку речі на даному етапі кримінального провадження вірно визначено речовими доказами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів, приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, колегія судді вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню із постановленням нової ухвали, а клопотання прокурора про арешт майна задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000122 від 11.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 368, ч.5 ст.426-1 КК України - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,а саме:

-Ніж чорного кольору,в ножнах чорного кольору,на лезі якого є маркування «made in Austria Glock 78»;

-Предмет, зовні схожий на патрон 15 мм, з маркуванням Р572-184-15;

-Предмет, зовні схожий на ударник до АК;

-Предмет ззовні схожий на пістолет «Вerreta», з двома магазинами в першому якому виявлено 1 патрон в іншому 15 патронів. На предметі зовні схожого на пістолет мається напис « НОМЕР_2 »;

-Предмет, ззовні схожий на УЗРГМ з маркуванням «17-89-386»;

-10 монет іноземного походження, в футлярах, які знаходяться в синій коробці з написом «PCCB Pofessional coin capsules»;

Визначити місце зберігання вказаного арештованого майна - камера зберігання речових доказів Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: