ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/460/25 Справа № 693/329/19 Категорія: ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000581 від 17.12.2018 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 4 ст. 187 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупність злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з 10.03.2025 та зараховано у строк відбутого покарання термін його попереднього ув`язнення з 18.12.2018 до 10.03.2025, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 9152 грн.

Скасовано арешт на майно ОСОБА_9 , накладений ухвалами слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 19.12.2018 та 20.12.2018.

У порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2025, в порядку ст. 379 КПК України, виправлено описку, допущену у вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2025.

У с т а н о в и л а :

За цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 17 грудня 2018 року близько 01 год, спільно з неосудною особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, розбивши віконне скло дверей веранди, проникли в житловий будинок АДРЕСА_2 , де, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, направлених на позбавлення життя, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами та цінностями ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_9 , а саме, шляхом нанесення множинних ударів по різним частинам тіла потерпілого, спричинили тілесні ушкодження, у вигляді: множинних синців та садна лиця, закритого перелому кісток носа, травматичного видалення та вивих двох верхніх середніх різців, множинних синців, саден, забійної рани всіх кінцівок і таза, які утворились від дії тупих твердих предметів, цілком можливо від нанесення численних ударів руками, ногами та іншими предметами з обмеженою травматичною поверхнею, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; забійної рани голови, травматичних крововиливів під м`які та тверду мозкові оболонки, як травматичний комплекс черепно - мозкової травми, закритої травми грудної клітки, що супроводжувалась множинними синцями грудної клітки, множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, колапсом обох легень і спричинила гостру дихальну недостатність, які виникли від дії тупих твердих предметів, цілком можливо від багаторазового стиснення грудної клітки та нанесення ударів руками, ногами та предметом з ребром і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

Він же, продовжуючи знаходитись в житловому будинку АДРЕСА_2 , вказаного населеного пункту, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_9 і, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося в нанесення множинних ударів по різним частинам тіла потерпілого, внаслідок чого потерпілому спричинені тілесні ушкодження у вигляді: множинних синців та садна лиця, закритого перелому кісток носа, травматичного видалення та вивих двох верхніх середніх різців, множинних синців, саден, забійної рани всіх кінцівок і таза, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; забійної рани голови, травматичних крововиливів під м`які та тверду мозкові оболонки, як травматичний комплекс черепно - мозкової травми, закритої травми грудної клітки, що супроводжувалась множинними синцями грудної клітки, множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, колапсом обох легень і спричинила гостру дихальну недостатність, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, та заволодів наступним майном ОСОБА_9 : сковородою алюмінієвою, вартістю 105 грн; каструлею алюмінієвою ємкістю 3 л, вартістю 83 грн; каструлею алюмінієвою ємкістю 5 л, вартістю 150 грн; магнітолою «BRAVIS», вартістю 1000 грн; тюнером супутникового телебачення, вартістю 335 грн; мобільним телефоном «Samsung GTE-1195», вартістю 335 грн; ложками столовими в кількості 35 шт. за ціною 14 грн за 1 шт., на суму 490 грн; ложками чайними в кількості 2 шт. за ціною 10 грн за 1 шт., на суму 20 грн; виделками в кількості 23 шт. за ціною 3 грн за 1 шт., на суму 69 грн; черпаком, вартістю 79 грн; кухонною лопаткою, вартістю 57 грн; праскою «BOSH», вартістю 800 грн; феном для волосся, вартістю 300 грн; п/е пакетами в кількості 3 шт. за ціною 3 грн за 1 шт., на суму 9 грн; банкою скляною ємкістю 1 л, вартістю 8 грн; пельменями вагою 1 кг, вартістю 56 грн; фарфоровими статуетками в кількості 2 шт. за ціною 250 грн за 1 шт., на суму 500 грн; філе м`ясним невстановленої кількості та вартості; ковбасою напівкопченою невстановленої кількості та вартості; салом свинячим невстановленої кількості та вартості; капустою квашеною невстановленої кількості та вартості; пляшкою ПЕТ, ємкістю 5 л., заповненою самогоном об`ємом близько 2,5 л. не встановленої вартості; грошовими коштами в сумі 280 грн, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4676 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2025 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що під час судового розгляду ОСОБА_7 винуватість у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 та розбійного нападу на нього не визнав та показав, що потерпілого не бив, ніяких його речей собі не брав.

На думку захисника, судом не враховано висновки, викладені у постанові ВС від 20.01.2022 в цьому кримінальному провадженні, не виконано приписи ст. 370 КПК України, а також роз`яснення постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», поверхнево досліджено фактичні обставини провадження та не перевірені доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України

Вказує, що за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 діяв спільно з неосудною особою, разом з тим, ніякого належного розмежування їх поведінки та оцінки дій кожного із них, вирок не містить, що суперечить усталеній практиці ЄСПЛ про те, що кожному обвинуваченому у злочині повинно бути висунуте індивідуальне обвинувачення із зазначенням конкретно вчинених ним дій.

Уважає, що у даному кримінальному провадженні в обвинувальному акті повторюється одне й те ж саме обвинувачення, без його індивідуалізації, а саме відсутнє розмежування обвинувачення щодо дії окремої особи, не визначена роль кожного з обвинувачених, відсутнє посилання на наявність умислу у кожного з обвинувачених на вчинення злочинів, що робить пред`явлене обвинувачення не коректним та порушує право на захист.

Стверджує, що під час судового розгляду, всупереч вказівкам ВС, стороною обвинувачення не було надано, а судом у вироку не наведено жодних належних доказів того, що ОСОБА_7 із самого початку діяв із умислом на позбавлення життя потерпілого з корисливих мотивів. Таким чином, на думку захисника, докази у своїй сукупності не вказують на те, що саме дії обвинуваченого ОСОБА_7 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з отриманням потерпілим ОСОБА_9 травм наведених у висновку експерта №05-7-02/513 від 18.12.2018, внаслідок яких наступила смерть останнього.

З огляду на зазначене вважає, що сукупність наявних доказів переконливо свідчать про те, що поведінка нападників до та після вчинення злочину, механізм, характер, спосіб завдання та кількість ударів, локалізація тілесних ушкоджень, переважна більшість яких заподіяна у тулуб, не вказують на спрямованість дій нападників саме на позбавлення життя потерпілого. При цьому висловлює ймовірність, що нападники не мали умислу саме на заподіяння смерті потерпілому, тому їх дії не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 115 КК України.

Щодо епізоду нападу на потерпілого, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень з проникненням у житло, також зазначає про відсутність жодних прямих доказів того, що ОСОБА_7 такі дії були вчинені.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явились потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В заяві від 14.05.2025 потерпіла ОСОБА_12 просила апеляційний розгляд проводити за її відсутності, а також повідомила про неможливість прибуття в судове засідання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які наразі проживають за межами України. Наведене, з огляду на приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думки: обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги у повному обсязі; прокурора, яка просила апеляційні вимоги сторони захисту залишити без задоволення, разом з цим зазначила про необхідність скасування вироку суду першої інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 належить до часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 439 КПК України передбачено, що вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Вказаним правилом законодавець створює додаткові процесуальні засоби усунення порушень матеріального чи процесуального закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій у випадках, коли за наслідками касаційного розгляду судом касаційної інстанції не ухвалюється кінцеве рішення у кримінальному провадженні.

А тому дотримання цього правила має важливе значення не лише як гарантія дієвості судового контролю, що здійснюється вищою судовою інстанцією, за законністю та обґрунтованістю рішень судів першої та апеляційної інстанцій, але й щодо забезпечення єдності судової практики в цілому.

Невиконання вказівок суду касаційної інстанції судом першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, та, з огляду на приписи п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, підставою для його скасування або зміни.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 20.01.2022 (провадження №51-4661км21), суд касаційної інстанції, скасувавши вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2021 та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28.07.2021 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, зобов`язав суд першої інстанції, в тому числі звернути увагу на розмежування у діях ОСОБА_7 складів кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України.

Верховним Судом зазначено, що суд із достатньою повнотою не встановив фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, чи була первинною агресивна, насильницька дія, спрямована на протиправне заволодіння чужим майном, або ж ОСОБА_7 із самого початку діяв із умислом на позбавлення життя потерпілого з корисливих мотивів.

З урахуванням позиції Верховного суду в цьому кримінальному провадженні, 26.05.2023 прокурором змінено пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд під час нового розгляду не виконав вказівок, викладених у постанові від 20.01.2022 та фактично виклав установлені фактичні обставини кримінального провадження таким же чином, які і суд при ухваленні вироку від 24.03.2021. Судом не звернуто увагу на те, що кваліфікація діяння особи за п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України, як ідеальна сукупність злочинів, можлива лише у разі, коли доведено, що умисел спочатку був направлений на вчинення розбою, під час якого вчиняється умисне вбивство.

Більш того суд вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення від 26.05.2023, що заборонено приписами ст. 337 КПК України, не врахувавши, що таке право у суду виникає виключно тоді, коли цим покращується становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Крім того колегія суддів наголошує, що згідно вимог ст. 384 КПК України, обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних.

З метою забезпечення реалізації зазначеного права і наданні реальної можливості ініціювати питання про особливий порядок судового розгляду, прокурор та суд, з огляду на приписи ч. 1 наведеної вище статті, зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних.

Встановлено, що прокурор 27.03.2019 письмово роз`яснив ОСОБА_7 право та особливості розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних.

Разом з цим, із журналу судового засідання та технічного запису від 23.07.2024 вбачається, що у підготовчому судовому засіданні, всупереч вимогам ст. 384 КПК України, судом не роз`яснено ОСОБА_7 права на здійснення щодо нього кримінального провадження судом присяжних. Натомість, в ухвалі призначення судового розгляду від 23.07.2024 судом зазначено, що клопотань про здійснення судового провадження судом присяжних не поступило, а обвинувачений та його захисник просили проводити розгляд справи колегіально судом у складі трьох суддів. Однак, такого волевиявлення сторони захисту звукозапис судового засідання не містить і окремі заяви чи клопотання про це в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Звертається увага на те, що вручення пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченого, а також роз`яснення права на суд присяжних суддею ОСОБА_13 під час підготовчого судового засідання 11.03.2022, не звільняло суд від обов`язку виконання імперативної вимоги закону щодо роз`яснення обвинуваченому його права на суд присяжних та процесуального порядку його реалізації шляхом заявлення відповідного клопотання під час нового розгляду кримінального провадження, призначеного ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06.06.2024. При цьому суд був позбавлений можливості керуватися процесуальною позицією обвинуваченого, висловленою під час попереднього розгляду кримінального провадження під головуванням судді ОСОБА_13 .

Оскільки під час апеляційного розгляду встановлено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які перешкодили місцевому суду ухвалити законне, обгрунтоване та вмотивоване судове рішення, вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2025 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на наведене, колегією суддів не оцінюється доведеність винуватості ОСОБА_14 , достовірність наявних в провадженні доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, правильність та відповідність призначеного покарання, тому апеляційні вимоги сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України не розглядаються.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути порушення кримінального процесуального закону наведені в ухвалі колегії суддів, виконати вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.01.2022, перевірити апеляційні доводи сторони захисту та дати їм правову оцінку, вжити передбачених законом заходів для всебічного, повного, об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження та, в залежності від установленого, ухвалити судове рішення, яке б відповідало критеріям, передбаченим ст. 370 КПК України.

Скасовуючи вирок суду та призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів уважає за доцільне задовольнити усне клопотання прокурора та задля необхідності попередження ризику переховування ОСОБА_7 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання, застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Зауважується, що тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та дані про його особу, не дають колегії суддів підстави для застосування щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж запропонований прокурором.

Керуючись ст. 404, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст. 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів, тобто по 12 липня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді