В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2025 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000507 від 03.03.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підріччя, Камінь-Каширського району, Волинської області, українцю, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, пенсіонера, інваліда 2 групи, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 03.03.2025 о 10 год. 04 хв., перебуваючи біля приміщення магазину «Свій маркет», що за адресою: м. Львів, вул. Микола Коперника, 56, із свого мобільного телефону марки «Redmi 7А» синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому знаходилася сім-картка з абонентським номером НОМЕР_3 , здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху в адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.259 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що дійсно 03.03.2025 о 10 год. 04 хв. телефонував до поліції та Служби безпеки, дійсно озвучував погрозу зірвати адміністративний будинок СБУ, проте реально цього не мав наміру зробити, бо навіть не мав засобів для цього. Його поведінка була обумовлена тим, що він неодноразово телефонував на гарячу лінію Служби безпеки України, оскільки його цікавило питання щодо свого товариша, який незаконно утримується під вартою. Однак, протягом тривалого періоду часу відповіді на своє звернення не отримував, тому будучи вкрай обуреним несправедливістю, пригрозив, що підірве будівлю ІНФОРМАЦІЯ_2. Через деякий час його затримали працівники поліції.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті; претензій майнового характеру до ОСОБА_7 немає; позов не заявлявся; щодо покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до статей 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, стверджується наступними дослідженими та перевіреними безпосередньо під час судового розгляду доказами.

Даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 03.03.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 було затримано після повідомлення про замінування, підрив адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2, яке є неправдивим.

Даними протоколу огляду предмету від 03.03.2025 року, а саме файлу під назвою «01fe0d51-ec42-4493-a838-c586fclcc5b0», тривалістю 6 хвилин 35 секунд встановлено, що відбувається телефонна розмова між оператором служби «102» жіночої статі та оперативним черговим ІНФОРМАЦІЯ_2, під час якої оперативний черговий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 повідомляє про те, що з колл-центру СБУ надійшло повідомлення про те, що з мобільного телефону НОМЕР_3 від ОСОБА_4 надійшло повідомлення про намір підірвати ІНФОРМАЦІЯ_2.

Даними протоколу огляду предмету від 03.03.2025 року, а саме файлу під назвою pfs://0/a4d7c 8eb6fe 1032f59b0f4_23__068 2025-03-0310 04_19.mp3, тривалістю 1 хвилина 10 секунд встановлено, що відбувається телефонна розмова між особою жіночої статі та особою чоловічої статі, під час якої особа з чоловічим голосом повідомляє: «Ну чекайте. Ну зі мною ніхто не зв`язується. Я зара ше під ІНФОРМАЦІЯ_2 буду. Я їх просто взірву, Вас так влаштовує? Влаштує? Я гранату маю, я взірву. Мені багато не дадуть. На передову, слухайте. Я ще раз Вам обіцяю, я взірву сьодні ІНФОРМАЦІЯ_2».

Даними протоколу огляду предмету від 03.03.2025 року, а саме мобільного телефону марки Redmi, моделі Redmi 7А, синього кольору, ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІME2: НОМЕР_2 , що був вилучений в ході затримання ОСОБА_4 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, при огляді мобільного телефону марки Redmi, моделі Redmi 7А, синього кольору, ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕ2: НОМЕР_2 , виявлено, що мобільний телефон знаходиться в сейф пакеті НПУ PSP 2280895, з відповідними записами та підписами. При відкритті сейф пакету, виявлено мобільний телефон, вище вказаної марки. При відкритті іконки «налаштування», наявна інформація про пристрій а саме: Мобільний телефон марки Redmi, моделі Redmi 7А. Крім цього наявна інформація, про абонентський номер, оператора «Київстар» з наступним номером НОМЕР_4 . При введенні комбінації «НОМЕР_7», наявний ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕ2: НОМЕР_2 . При відкритті мобільного застосунку «Контакти» наявний дзвінок на номер телефону « НОМЕР_5 » - 03.03.2055 о 11:01 год. (тривалістю 54 секунди) та о 11:26 год. (тривалість 1 хвилину 28 секунд). Крім цього наявний дзвінок на номер телефону « НОМЕР_6 » - 03.03.2055 о 09:43 год. (тривалістю 1 хвилин 49 секунд), о 10:04 год. (тривалість 1 хвилину 30 секунд), та о 11:27 год. (тривалість 1 хвилина 1 секунда). Вищевказаний номер телефону є номером гарячої лінії Служби безпеки України.

Висновком судового експерта від 20.03.2025 № 1249-Е, відповідно до якого у звукозаписі повідомлення, наявного на наданому для дослідження оптичному диску DVD-R "FIESTA" у файлі "a4d7cleb6fel032f59b0f4_23__96589732_30068_2025-03-03_10_04_19.mp3", серед іншого зафіксоване усне мовлення ОСОБА_4 . Висловлювайня ОСОБА_4 в текстовому змісті цього звукозапису, який в основному відповідає викладеному в протоколі огляду предмету від 03.03.2025, позначені як «Особа з чоловічим голосом».

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України; обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.259 КК України, оскільки він вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками. Зокрема, ОСОБА_4 у вказаному місці та в зазначений здійснив повідомлення про замінування, достовірно знаючи, що поширена ним інформація є неправдивою і розуміючи, що такі повідомлення порушують громадську безпеку, а також усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачив їх суспільно, небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, довів свої протиправні дії до кінця та усвідомлено, навмисно вчинив вказане кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Характеризуючи особу ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий; характеристика формальна; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; є особою пенсійного віку з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст.75 КК України) може застосовуватись у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засуденого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особливість індивідуалізації покарання, обираючи між законними альтернативами, керуючись поняттям судового розсуду, з огляду на обставини справи та другорядну роль кари як мети покарання; суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що не є насильницьким, корупційним чи злочином, спрямованим на повалення державного ладу; злочином не завдано шкоди; особу та вік обвинуваченого.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Встановлені судом обставини в сукупності та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 істотно знижують фактичну ступінь тяжкості злочину і особливо ступінь небезпечності вчиненого для суспільства, що загалом утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення його від призначеного покарання із випробуванням.

Відтак, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливим є застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповівдальності через призму того, що втручання держави у приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним, не становити надмірного тягаря для особи).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 06.03.2025 року на майно, слід скасувати.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України (телефон, належний ОСОБА_4 , підлягає конфіскації на підставі п.1 ч.9).

Судові витрати у розмірі 3392,64 грн, що є вартістю за проведення фоноскопічної експертизи №1249-Е від 20.03.2025 року - підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Внесену заставу за обвинуваченого слід повернути заставодавцю.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання із випробуванням та визначити 2 (два) роки іспитового строку.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, у сумі 3392,64 грн.

Заставу в розмірі 60 560 грн, визначену ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04.03.2025 року, та внесену за ОСОБА_4 14.03.2025 року - повернути заставодавцю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 06.03.2025 року, на мобільний термінал марки «Хіоmі Redmi 7А» синього кольору, з вставленим номером мобільного оператора НОМЕР_4 , ІМЕІ 1 НОМЕР_1 ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , флешносій «Kingston», об`ємом пам`яті 8 GB.

Речові докази:

- мобільний термінал марки «Хіоmі Redmi 7А» синього кольору, з вставленим номером мобільного оператора НОМЕР_4 , ІМЕІ 1 НОМЕР_1 ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , упакований в спецпакет НПУ № PSP 2280895 - конфіскувати в дохід держави;

- флешносій «Kingston», об`ємом пам`яті 8 GB, упакований в спецапкет НПУ № PSP 22808962 - повернути ОСОБА_4 ;

- 2 DVD-R диски ємністю 700 MB - залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1