Номер провадження: 11-сс/813/1153/25
Справа № 521/8998/25 1-кс/521/2108/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 23 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження№0000511, внесеного до ЄРДР 29.05.2025 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотанняслідчого СВ відділення поліції № 3 ОРУП№1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , яке погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_12 , та застосовано до підозрюваногоОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали слідчого судді становить 55 днів і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 31.05.2025 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 24.07.2025 року.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , кожен окремо, подали апеляційні скарги в якій вказують на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, з огляду на наступне:

- слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали не було враховано формальність та необґрунтованість написаного слідчим клопотання, особливостей кримінального провадження, та безпосередньо особу підозрюваного ОСОБА_13 у цьому кримінальному провадженні;

- сторона обвинувачення не довела існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що, в свою чергу, є обов`язковим критерієм при вирішенні питання при застосуванні запобіжного заходу. Слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків обставинами, які зводяться до того, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, натомість, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою;

- слідчий суддя залишив поза увагою, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки - одружений, має малолітню дитину 2018 року. При цьому, ОСОБА_9 є єдиним годувальником у своїй родині, застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою призведе до того, що його родина попаде у скрутне становище, що потягне за собою тяжкі наслідки для нього та його родини, тому як його родина у даному випадку залишиться без засобів існування. Крім того, підозрюваний є інвалідом з дитинства та потребує постійного стороннього догляду.

- в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя взагалі не обґрунтував неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. На думку сторони захисту, більш м`який запобіжний захід, якого буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваним, можливо застосувати у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

- слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Посилаючись на викладене:

- захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі;

- захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або встановити розмір застави, відповідно до вимог ст. 182 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційні скарги та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності; ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до клопотання у провадженні СВ відділення поліції № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000511 від 29 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 30 травня 2025 року ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні та збуті наркотичного засобу у особливо великому розмірі вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_15 , перебуваючи в невстановлений час у невстановленому місці незаконно придбав невстановленим способом наркотичний засіб - кокаїн у великих розмірах, з метою подальшого збуту оптовим покупцям шляхом продажу особисто з рук в руки з метою отримання грошової винагороди шляхом переказу грошових коштів на електронний гаманець крипто-валютної біржі «Binance», та почав зберігати вказаний наркотичний засіб при собі в належному йому рюкзаку чорного кольору.

З метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів, ОСОБА_15 , рухаючись на транспортному засобі «Renault Megane» з державним номерним знаком іноземної реєстрації « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 , у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_16 , після чого вони направились на вказаному автомобілі за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька 24Б, з метою збуту наркотичного засобу ОСОБА_17 .

Так, 29.05.2025, приблизно о 20 годині 10 хвилин, ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , прибувши на транспортному засобі «Renault Megane» 3 державним номерним знаком іноземної реєстрації « НОМЕР_1 » за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька 24Б, а саме на автомобільну парковку Kadorr City Mall, зустрілись з ОСОБА_17 в транспортному засобі марки «Mercedes CLS» 3 номерним знаком « НОМЕР_3 », де здійснили збут наркотичного засобу останньому шляхом передачі з рук в руки.

У подальшому, 29.05.2025 в період часу з 20 годин 32 хвилин по 20 годин 56 хвилин працівниками відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проведено огляд місця події, а саме транспортного засобу марки «Mercedes CLS» з номерним знаком « НОМЕР_4 », під час якого було виявлено та вилучено вакуумний брикет коричневого кольору, прямокутної форми, що містить на своїй боковій стороні напис «40», приблизною вагою 1,209 грамів із порошкоподібною речовинною білого кольору, у якої наявний вміст кокаїну.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки у апеляційних скаргах сторона захисту не оспорює обґрунтованість пред`явленої підозри, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу слідчого судді у цій частині та констатує, що підозра ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії (ч.2 ст.177 КПК України).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризик, передбачений пунктам 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями); характер та ступень суспільної небезпеки інкримінованих кримінальних правопорушень, а також фактичні обставини справи здійснення збуту наркотичного засобу великою партією; дані про особу підозрюваного ОСОБА_15 , який уродженець Республіки Молдови, громадянин Молдови, одружений, має малолітню дитину, офіційно на території України непрацевлаштований, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у власності нерухомого або рухомого майнана території України немає.

Вказане не свідчить, що поза всяким сумнівом ОСОБА_19 здійснюватиме відповідні дії. Але наведені факти, котрі підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні у майбутньому, сторона захисту у ході апеляційного перегляду не спростувала.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника щодо наявності у підозрюваного родини, у якій він єдиним годувальником, водночас зауважує, що у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідного чи до його виключення.

При цьому, оцінюючи фактичні обставини справи, зокрема характер інкримінованого кримінального правопорушення, яке пов`язане з правопорушенням у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, апеляційний суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року), оскільки посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час судового засідання та встановлені слідчим суддею ризики свідчать, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення нею позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, то такі апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави також у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_19 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що на теперішній час є вкрай негативним явищем у суспільстві, отже, слідчим суддею обґрунтовано не визначено розмір застави.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень статтей 177-178 КПК України, статтей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому доводи апеляційних скарг є безпідставними і їх необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, без змін.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 23 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження №0000511, внесеного до ЄРДР 29.05.2025 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4