ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/988/25

Провадження № 1-кп/568/103/25

"20" серпня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 06.05.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янське-Случанське, Сарненського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, українця, громадянина України, не маючого на утриманні неповнолітніх осіб та осіб непрацездатного віку, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025р. близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах у житловому будинку, що в АДРЕСА_2 , на одній із полиць шафи спальної кімнати помітив грошові кошти, які належать ОСОБА_5 , та вирішив ними заволодіти. Реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснув, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу до чужого майна, умисно, таємно викрав грошові кошти в сумі 3 550,00 грн., що належать ОСОБА_5 , після чого покинув місце події, заподіявши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, ОСОБА_4 05.05.2025р. приблизно о 20.05 год., перебуваючи на законних підставах у житловому будинку, що в АДРЕСА_2 , на одній із полиць шафи спальної кімнати помітив банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 , яка належна та видана на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 і яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити та вирішив нею заволодіти. Реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення офіційного документа ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснув, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, розуміючи та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав вищевказану пластикову банківську картку, яка є офіційним електронним платіжним документом, після чого покинув місце події.

Окрім того, ОСОБА_4 05.05.2025р. приблизно о 20.00 год, перебуваючи на законних підставах у житловому будинку, що в АДРЕСА_2 , на одній із полиць шафи спальної кімнати, виявив паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити, та вирішив ним заволодіти. Реалізуючи свій намір, направлений на незаконне заволодіння паспортом, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснув, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказаний паспорт є вадливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою незаконного заволодіння вказаним документом, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав зазначений вище паспорт, після чого покинув місце події.

Також, ОСОБА_4 06.05.2025р. з 14.12 год. по 14.16 год., використовуючи попередньо викрадену банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_2 яка належна та видана на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_2 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, шляхом використання терміналу А КБ «ПриватБанк», який знаходиться в м. Радивилів, вул. Паркова, 5, Дубенського району, Рівненської області, здійсним зняття готівкових коштів в сумі 4 000,00 грн., чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Майно йому було повернуто та відшкодовано. Цивільний позов не подавав і подавати не буде. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч.1, 3 ст. 357 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 05.05.2025р., ввечері, перебував в гостях у знайомого ОСОБА_5 , що проживає у м. Радивилів, Дубенського району, Рівненської області. Коли ОСОБА_5 заснув, він виявив на полицях шафи грошові кошти у розмірі 3 550,00 грн., паспорт та банківську картку на ім`я ОСОБА_5 , які викрав. На наступний день, 06.05.2025р. приблизно в обід, він, скориставшись викраденою банківською карткою, зняв з банкомату грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. Майнову шкоду відшкодував, картку та паспорт повернув потерпілому. Свою поведінку засуджує, щиро кається, просить надати шанс виправитися, не позбавляти його волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.ч.1, 3 ст. 357 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, характеризуючих його особу та речові докази.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, повторно; за ч.1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та ч.3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за приписами ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину та кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення шкоди, шляхом повернення вкраденого майна потерпілому.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

З урахуванням наведеного, а також особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання та служби, відсутність претензій з боку потерпілого, суд приходить до висновку про призначення покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч.4 ст. 185 КК України та за ч.ч.1, 3 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі. З урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає за можливе обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги характер і ступень небезпечності для суспільства вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, повернення викраденого майна потерпілому, суд вважає за доцільне надати обвинуваченому можливість виправитися без відбування покарання в місцях позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

По кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України, та керуючись ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

-за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_5 , належна та видана на ім`я ОСОБА_5 ; грошові кошти в сумі 3 600,00 грн. шістьма купюрами: 3 номіналом 1000 грн., 3 номіналом 200 грн., які передані на зберігання власнику ОСОБА_5 вважати йому повернутими

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1