Провадження № 1-кс/947/4987/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власників майна ТОВ «УКІВО» та ТОВ «МАРЛАЙН» - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000003 від 14.03.2025 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 191 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000003 від 14.03.2025 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 191 ч. 4 КК України.

Обставини кримінального правопорушення викладені прокурором у клопотанні.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів, проведення із ними необхідних обов`язкових (першочергових) слідчих дій, судових експертиз, оглядів, подальшого забезпечення відшкодування спричинених збитків, сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), відшкодування шкоди, завданої державі, забезпечення конфіскації майна просить накласти арешт на документи та інше майно, які вилучені під час проведення огляду 01.04.2025 офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» () де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив клопотання, вимоги якого просив задовольнити при цьому повідомив, що в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до актів приймання ТОВ «Марлайн» є власником контейнерів, а власником вилученого в контейнерах майна є ТОВ «УКІВО». Зазначив, що в рамках даного кримінального провадження арешт на вилучене майно не накладався, а накладався в іншому провадженні. Вважає, що майно було повернуто після скасування арешту апеляційним судом. Однак під час проведення слідчих дій у даному кримінальному провадженні вказане майно було знову вилучено. Повідомив, що наразі органом досудового розслідування вживаються заходи для встановлення експертної установи, яка б могла провести експертизу, так як в Одеській області немає такого обладнання. У зв`язку із цим на теперішній час експертиза не призначена та постанову про призначення експертизи не винесено. На його думку, після проведення даної експертизи, власники зможуть звернутися з клопотанням про скасування арешту. Зазначив, що в рамках даного кримінального провадження перевіряється факт ухилення від сплати податків. Вилучена продукція необхідна для розрахунку її вартості, що дозволить надалі вирішувати питання щодо сплати чи несплати податків. Зауважив, що директор ТОВ «УКІВО» неодноразово викликався на допит, проте не з`явився та документів щодо вилученої продукції органу досудового розслідування не надав.

Представник власників майна ТОВ «УКІВО» та ТОВ «МАРЛАЙН» - адвокат ОСОБА_4 просила долучити до матеріалів клопотання письмові заперечення та додані до ним документи, які обґрунтовують їх доводи. Також представник власників майна звернулась з заявою про передачу ТОВ «УКІВО» вилученого майна на відповідальне зберігання. Проти задоволення клопотання заперечувала повідомила, що власником контейнерів є ТОВ «МАРЛАЙН» якому ТОВ «МШК» направляє рахунки за простій контейнерного обладнання і кожен день рахунки збільшуються. Звернула увагу, що в рамках іншого кримінального провадження вже накладався арешт на вилучене майно, однак арешт було скасовано ухвалою Одеського апеляційного суду та майно було повернуто власникам. Просила звернути увагу, що ТОВ «УКІВО» було притягнуто до відповідальності за неналежне складання податкових документів, в результаті чого було сплачено штраф, товариство пройшло перевірку, однак ТУ БЕБ знову внесло відомості до ЄДРСР за тими ж фактами. Стосовно вилучено продукції зазначила, що в Україні відсутні експертні установи для проведення необхідних органу досудового розслідування експертиз та вважає, що арешт майна є безпідставним та лише обмежить права власників. Повторно наголосила, що арешт майна вже накладався, крім того повідомила, що детективи та прокурор ні разу не виїздили за місцем юридичної адреси ТОВ «УКІВО», для проведення слідчих дій та перевірок. Окремо просила врахувати, що один з контейнерів пошкоджений уламком шахеду і на сьогоднішній день наслідки не ліквідовані. На підставі викладеного у задоволенні клопотання просила відмовити, повернути ТОВ «МАРЛАЙН» порожні контейнери, а якщо слідчий суддя дійде висновку про необхідність арешту просила передати вилучену продукцію на відповідальне зберігання ТОВ «УКІВО».

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, подані заперечення, слідчий суддя прийшов до наступного.

Як вбачається з клопотання, підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 14.03.2025 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2; ст. 191 ч. 4 КК України.

В рамках цього кримінального провадження перевіряється правомірність отримання ТОВ «УКІВО» суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2024 року у розмірі 802 615 грн.

01.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2025 проведено огляд офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» () де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376 ході якого виявлено та вилучено:

- Контейнер № TGCU0127099 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 695 кг;

- Контейнер № MSDU1726678 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 500 кг;

- Контейнер № DFSU3077376 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 555 кг;

-Контракт № 2300704/к від 20.12.2023 на 21 арк.;

- Приймальний акт № ARL00107039 від 02.12.2024 на 1 арк.;

- Приймальний акт № ARL00106977 від 30.11.2024 на 1 арк.;

- Приймальний акт № ARL00107059 від 03.12.2024 на 1 арк.;

02.04.2025 детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно, прокурор визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення вимог кримінального процесуального закону, щодо вмотивованості та обґрунтованості, органом досудового розслідування не обґрунтовано яке доказове значення має вилучена за адресою: сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376, а також самі контейнери.

На переконання слідчого судді, органом досудового розслідування не було доведено зв`язку вилученої сільськогосподарської продукції із обставинами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 191 ч. 4 КК України, досудове розслідування за ознаками якого здійснюється в межах даного кримінального провадження.

Так, відповідно до матеріалів, долучених прокурором до поданого клопотання убачається, що досудове розслідування в даному к/п № 0000003 здійснюється, за ознаками ймовірного завищення службовими особами ТОВ «УКІВО» у період 2025 року заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника банку за грудень 2024 року у розмірі 802 615 грн.

У судовому засіданні, представник власників майна повідомила, що в рамках іншого кримінального провадження № 0000071 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 1 ст. 364 КК України, детективами ТУ БЕБ в Одеській області вже вилучалася дана сільськогосподарська продукція на яку слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було накладено арешт, який в подальшому було скасовано колегією суддів Одеського апеляційного суду. Та сільськогосподарську продукцію було повернуто власнику. На підтвердження чого надала копію ухвали Одеського апеляційного суду від 10.03.2025 року по справі № 947/15588/24.

Окрім того, на підтвердження своїх заперечень, стороною захисту було надано: договір № 1100270 від 27.09.2029 року укладеного між ТОВ «МШК Україна » та ТОВ «Марлайн», до якого було укладено додаткові угоди №№ 1, 2,3; додаткову угоду № М00270 від 27.09.2019 року; попередні рахунки.

На переконання слідчого судді, з метою повного об`єктивного розслідування кримінального провадження, органу досудового розслідування необхідно надати належну оцінку вказаним документам, оскільки наразі слідчому судді не зрозуміло яке доказове значення в рамках даного кримінального провадження має вилучена сільськогосподарська продукція, що вона може підтвердити, чи спростувати за обставин розслідуваного кримінального провадження.

З урахуванням долучених представником власників документів, підлягає додаткової перевірки з бору органу досудового розслідування, необхідності та доцільності накладення арешту на вилучену сільськогосподарську продукцію та контейнери з метою не допущення порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

У судовому засіданні , прокурор обґрунтовуючи підставу для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, необхідністю нібито проведення експертизи, проведення якої не можливо здійснити в м. Одесі. Однак яку саме прокурор не зазначає та матеріали справи не містять вказаних даних. Матеріали клопотання не містять відомостей про проведення, чи то планування проведення, будь-яких слідчих дій з вилученим майном.

Також залишилось не зрозумілим, що може підтвердити чи спростувати експертиза сільськогосподарської продукції за обставин даного кримінального провадження де предметом перевірки є правомірність нарахування заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Поряд з цим органом досудового розслідування не доведено, що проведення екпертизи є неможливим по відібраним зразкам сільськогосподарської продукції.

Сторона обвинувачення у клопотанні фактично обмежилася лише наведенням фактичних обставин кримінального провадження, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, однак при цьому не мотивує необхідності накладення арешту на майно.

Слід зазначити, що одна лише постанова про визнання майна речовим доказом не може бути єдиною та безумовною підставою для подальшого арешту такого майна.

Тому слідчий суддя погоджується з запереченнями представника власників ТОВ «УКІВО» та ТОВ «МАРЛАЙН» в цій частині, та розцінює їх заперечення як достатньо вмотивованими.

З огляду на викладене подане клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя розцінює як формальне без належного обґрунтування мети та підстави вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, як арешту майна.

Безперечно, будь-яке кримінальне правопорушення, особливовчинене в умовах воєнного стану щодо умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, що завдає шкоди державному бюджету, є особливо актуальним для встановлення та розслідування вказаних кримінальних правопорушень, виявлення та покарання всіх винуватих осіб, однак кожне кримінальне провадження має здійснюватися із суворим дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, та до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності належного та вмотивованого обґрунтування підстав та мети накладення арешту.

Слідчий суддя звертає увагу, що необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Слід зазначити, що положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000003 від 14.03.2025 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 191 ч. 4 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1