У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Справа № 348/1994/25

Номер провадження 1-кс/348/410/25

08 серпня 2025 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000076 від 23.01.2025 слідчим СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 і погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_5 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодків Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та додані до клопотання матеріали,

У с т а н о в и в :

08.08.2025 до слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області звернувся слідчий у кримінальному провадженні слідчий СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ..

Вивченням клопотання із долученими до нього додатками та заслуховуванням учасників розгляду клопотання встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_6 30.05.2023 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Надалі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 №193-РС солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення даної військової частини та призначено на посаду стрільця, помічника гранатометника.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_6 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни, крім того, останній призваний на військову службу саме за призовом під час мобілізації.

В подальшому, солдат ОСОБА_6 проходячи військову службу за призовом під час мобілізації приблизно в грудні 2023 в січні 2024 більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану. За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000917 від 27.03.2024 та встановлено, що у даному кримінальному провадженні здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони.

Законом України "Про внесення зміни до глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців" від 21 листопада 2024 року № 4087-IX встановлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини чи місця проходження служби або дезертирували до набрання чинності даного Закону та які добровільно прибули не пізніше 01 січня 2025 року до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини не пізніше 72 годин з дня їх прибуття до військової частини чи місця проходження служби продовжує відповідно військову службу, дію контракту, а також поновлює виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення. З моменту продовження військової служби таким військовослужбовцям поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Відповідно до положень вищевказаного Закону солдат ОСОБА_6 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , 14.12.2024 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначений на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 та вважається таким, що з 14.12.2024 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків відповідно до наказу командира військової частини №345 від 14.12.2025.

Однак, 16.12.2024, приблизно о 10 год 00 хв, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 16.07.2025, проводячи службовий час на власний розсуд за місцем проживання у с. Молодків Надвірнянського р-ну Івано-Франківської обл., не пов`язуючи його із проходженням військової служби.

16 липня 2025 року солдат ОСОБА_6 доставлений військовослужбовцями Військової служби правопорядку у Збройних Силах України до розташування військової частини НОМЕР_2 та продовжив проходження військової служби.

Він же, 19.07.2025 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, повторно самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 07.08.2025, проводячи службовий час на власний розсуд за місцем проживання у с. Молодків Надвірнянського р-ну Івано-Франківської обл., не пов`язуючи його із проходженням військової служби.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні обґрунтованість підозри не оспорював, повідомив, що мати захисника не бажає, проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, оскільки переховуватися він не збирається.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а також оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення можна визначити як сукупність фактів та інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла вчинити злочин. Водночас обґрунтована підозра не може бути суто суб`єктивною та визначеною in abstracto. Тим не менш, щоб задовольнити стандарт доказування «обґрунтована підозра», докази не мають бути такого ж рівня, як для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. При цьому, під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку наданим доказам.

Надані органом досудового розслідування докази: акт службового розслідування, витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_2 № 691 від 23.01.2025 та № 205 від 19.07.2025 свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, при цьому не передбачає можливості звільнення від відбування покарання, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженню необхідно враховувати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Як вбачається зі змісту ст. 23 КПК України, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від учасників процесу. Отже, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від учасників процесу та дослідження їх судом.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є доведеним, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій, а тому підозрюваний може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінального правопорушення.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення , свідчить той факт, що підозрюваний неодноразово вчиняв самовільні залишення військової частини без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану.

Таким чином, беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного у місці постійного проживання, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, вважає необхідним обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. При вирішенні даного питання у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини від 27.11.2008 у справі «Свершов проти України» судом враховано вік обвинуваченого, який є молодою людиною, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме їх відсутність, стан здоров`я (почуває себе нормально, хронічних хвороб не має), майновий стан (не працює, постійного джерела доходів не має, проживає за рахунок тимчасових заробітків), суспільний інтерес, який полягає у підвищеній суспільній небезпеці у зв`язку із введенням воєнного часу, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються, та існування ризиків кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому необхідно в ухвалі зазначити, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтування розміру застави та можливість її застосування.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, обставин інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, вважає за необхідне визначити розмір застави у вигляді шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 181680 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зі змісту ч.ч. 4, 5 ст. 202 КПК України слідує, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти негайно, але не більше протягом одного робочого дня після внесення застави, визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при відсутності іншого судового рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою; після отримання та перевірки документа, підтверджуючого факт внесення застави - та уповноважена службова особа місця ув`язнення повинна повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ч. 3 ст. 182 КПК України зазначає, у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюється уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 42, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою обчислювати з моменту його затримання з 16.00 години 08 серпня 2025 року.

Визначити дату закінчення дії ухвали 07 жовтня 2025 року (шістдесят днів).

Встановити ОСОБА_6 заставу в розмірі 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн, які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0002265, МФО 820172, код отримувача 26289647, банк отримувача ДКС України, м.Київ.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого чи прокурора за першою вимогою;

2) не відлучатися із с. Молодків Надвірнянського району Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя Надвірнянського

районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1