Справа №463/7531/25
Провадження №1-кс/463/7263/25
УХВАЛА

слідчого судді

03 вересня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001866 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту на майно, накладене ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року, у кримінальному провадженні № 0001866 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання покликався на те, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 жовня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 про накладення арешту та накладено арешт на майно, яке вилучене 15.10.2024 у ході проведення огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі в м. Новояворівськ по вул. Львівська, 25, а саме: автомобіль марки «GMC ACADIA» д.р.н. НОМЕР_1 , автомобіль марки «ВАЗ 2170», д.р.н. НОМЕР_2 . З часу проведення огляду місця події та накладення арешту на вилучене майно слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові не встановило обставин причетності ОСОБА_3 , підозра за цим фактом йому не пред`являлась. Тривалість досудового розслідування є значною (понад 9 місяців), позбавлення права розпорядження та користування арештованим майном підтверджують, що в подальшому відпала потреба застосування такого заходу як арешт, що полягав у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування.

ОСОБА_3 до початку розгляду справи по суті просив таку слухати у його відсутності.

Старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився подав письмові заперечення на клопотання. Так в поданому запереченні в задоволенні клопотання про скасування арешту майна просив відмовити. Вказав, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001866 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Після вилучення транспортного засобу, стороною обвинувачення активно вживаються заходи спрямовані на проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій із вказаним транспортним засобом.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідча суддя дійшла до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебуває кримінальне провадження за № 0001866 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадженнявстановлено, що приблизно о 14:40 год. на автодорозі «Львів - Краковець» у м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, відбулось зіткнення транспортних засобів: автомобіля марки «GMC Acаdia» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (перебуває на посаді Дільничного офіцера поліції скетору ДОП відділу превенції ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області) та автомобіля марки «ВАЗ 2170» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП, його учасники отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані. Діагнози встановлюються.

15.10.2024 детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного управління) ТУ БЕБ у Львівській області проведено огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі в м. Новояворівськ по вул. Львівська, 25, за результатами якого виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документи, а саме: автомобіль марки «GMC ACADIA» д.р.н. НОМЕР_1 , автомобіль марки «ВАЗ 2170», д.р.н. НОМЕР_2 .

Вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, враховуючи те, що таке зберегло на собі можливі сліди кримінального правопорушення, буде містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, воно підпадає під ознаки речей, визначених у ст. 98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року, у кримінальному провадженні № 0001866 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль марки «GMC ACADIA» д.р.н. НОМЕР_1 , автомобіль марки «ВАЗ 2170», д.р.н. НОМЕР_2 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001866 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, проводяться усі необхідні слідчі дії, зокрема 20.03.2025 призначено судову автотехнічну експертизу.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного у клопотанні майна, відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Окрім цього стороною захисту не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження недоцільності подальшого застосування цього заходу забезпечення, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідча суддя,

постановила:

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001866 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1