Справа № 488/248/25
Провадження № 1-кп/487/474/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі колегії: Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , обвинуваченої - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві клопотання прокурора у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстр досудових розслідувань за №0000390 від 02.08.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстр досудових розслідувань за №0000390 від 02.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_13 у скоєні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.307, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України; ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

До суду надійшли клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 терміну заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. На даний час не зменшилися ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст..177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обрані запобіжного заходу та судом при продовженні строку його дії, а більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

У судовому засідання обвинувачена ОСОБА_7 подала клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який - домашній арешт, або зменшення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначила, що прокурором не доведено як продовження існування ризиків так і неможливість забезпечити її належну процесуальну поведінку шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Просила врахувати тривалість утримання її під вартою. Вказала, що без надання належної медичної допомоги значно погіршився як фізичний так і психологічний стан її здоров`я.

Вказав що має постійне місце проживання та сталі соціальні зв`язки. Має на утриманні неповнолітнього сина, який на даний час залишився без належного батьківського виховання та догляду, враховуючи, що батько дитини також уутримується під вартою.

Зазначила, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, а події інкримінованого їй кримінального правопорушення мали місце у період війни, та у той період вона перебувала у важкому емоційному стані.

Окрім того, наголосила, що розмір застави є непомірним тягарем для неї та її родини.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подані ним клопотання підтримав.

Проти задоволення клопотання обвинуваченої заперечував. З урахуванням обставин кримінального правопорушення, вважав, що саме обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з діючим на теперішній час розміром застави, зможе належним чином забезпечити її процесуальну поведінку та попередити ризики, які є триваючими.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 у задоволенні клопотання прокурора просила відмовити. Власне клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у його змісті.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 у задоволені клопотання прокурора просив відмовити.

В обгрунтування заперечень вказав, що прокурором не доведено продовження існування на даний час ризиків зазначених у клопотанні.

Враховуючи данні про особу підзахисної, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину та постійне місце проживання, вважав, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У разі, якщо суд прийде до переконання щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_7 , просив прийняти рішення про зменшення розміру застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали поданого клопотання та обвинувального акту, колегія суддів приходить до наступного.

Так відносно обвинуваченої ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався.

Судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, однак строк дії запобіжного заходу застосованго до ОСОБА_7 спливає 04.09.2025.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст..331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За положеннями ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання особи під вартою може бути продовжений за клопотанням прокурора, поданим не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.1 ст. 199 КПК України).

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши матеріали клопотання стосовно ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що на даний час прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: той факт, що обвинувачена, усвідомлюючи, що у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, їй загрожує покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, з метою його уникнення, може переховуватися від суду за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території, незаконно вплинути на інших обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою спонукання їх до зміни показів; вчинити інші кримінальн правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, враховуючи стійку антисоціальну поведінку, а саме значну кількість епізодів кримінального правопорушення у вчинені якого вона обвинувачується, відсутність офіційного джерела доходу, враховуючи, що інкримінована злочинна діяльність ОСОБА_7 має корисливий мотив.

Щодо тверджень сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження існування ризиків, суд зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, особи обвинувачених, суд вважає, що ОСОБА_7 дійсно може вчинити вище зазначені дії з метою протидії кримінальному провадженню.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість обвинувачення у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого кримінального правопорушення його суть та обставини, зокрема значну кількість епізодів кримінального правопорушення, інкримінованих ОСОБА_7 . Також суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, офіційно не працевлаштована.

Таким чином, саме обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на стійке переконання суду, не надає можливості перешкоджанню інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченої від суду. Встановлені ризики є дійсними та триваючими.

З урахуванням встановленого, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

За положеннями ч.ч.1,4 ст.201 КПК України, обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід чи його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, яке розглядається судом згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 , суд вважає доведеним недостатність застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу для запобіганню існуючим та триваючим ризикам, ніж тримання під вартою.

Будь-яких доказів на існування чинників, які б слугували підставою для зміни обвинуваченій запобіжного заходу, стороною захисту не зазнчені.

Окрім того, суд наголошує на тому, що стороною зхисту при подані клопотання про зміну запобіжних заходів, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зазначених у їх змісті, оскільки не надано копії свідоцтва про народження дитини, характеризуючих матеріалів.

Окрім того, стороною захисту не надано доказів постійного місця проживання та реєстрації обвинуваченої, а також згоди власників житлових приміщень, якщо вони є відмінними від самої обвинуваченої, а її право на проживання не зареєстровано, на перебування ОСОБА_7 за вказаними адресами під домашнім арештом.

З урахуванням вказаного доводи викладені стороною зажисту є непереконливими, а клопотання не вмотивованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 201, 331, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

У задоволені клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 - відмовити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів до 01.11.2025 (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту винесення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3