Провадження № 1-кп/161/1170/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 05 вересня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001511 від 20.05.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий, востаннє 16.07.2025 вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч.4 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 7 років 5 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 в період часу з 16 години 20 хвилин по 16 годину 35 хвилин 19 травня 2025 року, перебуваючи на території гіпермаркету «ТАМ-ТАМ», що розташований за адресою: місто Луцьк, проспект Соборності, №43, діючи умисно, таємно, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, викрав велосипед марки «Steppenwolf» моделі «Taiga» сірого кольору вартістю 12650,00 грн, який належить ОСОБА_5 та велосипед марки «JUNG» чорного кольору з червоними вставками, вартістю 9033,33 грн., який належить ОСОБА_6 , якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно таємно викрав велосипеди, які належні потерпілим, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки така обставина встановлена в ході судового розгляду.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 хоча раніше судимий, разом з тим повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, інформації про негативну характеристику матеріали провадження не містять, на обліку в лікарів психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, позицію прокурора щодо міри покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбачений санкцією закону, за якими визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.07.2025 ОСОБА_3 засуджений за ч.4 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 7 років 5 місяців позбавлення волі (вирок набрав законної сили 18.08.2025).

Зважаючи на те, що, ОСОБА_3 до постановлення вироку Ківерцівського районного суду Волинської області вчинив злочин, тому суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, як це передбачено ч.4 ст.70 КК України.

На глибоке переконання суду, призначене остаточне покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання обвинуваченому необхідно рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Згідно ч.4 ст.70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, а тому суд зараховує в строк відбуття покарання ОСОБА_3 часткове відбуте покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.07.2025.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.07.2025(7 років 5 місяців позбавлення волі) та за цим вироком, визначити до відбуття ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 27.05.2025, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-оптичні диски залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання;

-велосипед марки «Steppenwolf» сірого кольору повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз в загальній сумі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_3 відбуте частково покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.07.2025, а самез 20.06.2025 по день набрання вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2025 законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту отримання копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий