Справа № 299/2380/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/340/25 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.05.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 05.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 09.05.2025 в суд поступило клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 05.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: грошових коштів в сумі 1420000 угорських форинтів (24 купюри номіналом по 10000 угорських форинтів та 59 купюр номіналом по 20000 угорських форинтів); грошових коштів в сумі 20 грн однією купюрою; мобільного телефона марки «Redmi 9 CNFC», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.05.2025 до чергової частини ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 , про те, що 05.05.2025 приблизно о 14 год 18 хв у кімнаті № 6 хоспісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виявив померлим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_3 , який протягом двох останніх тижнів проживав у хоспісі. Зовнішнім оглядом трупа ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено.

05.05.2025 у період часу з 14 год 50 хв до 15 год 50 хв слідчий СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області у присутності понятих провів огляд місця події - приміщення хоспісу, в ході якого вилучено грошові кошти в сумі 1420000 угорських форинтів (24 купюри номіналом по 10000 угорських форинтів та 59 купюр номіналом по 20000 угорських форинтів) та 20 грн однією купюрою, а також мобільний телефон марки «Redmi 9 CNFC», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

05.05.2025 відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

-2-

06.05.2025 постановою слідчого вилучені грошові кошти та мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Клопотання мотивовано тим, що підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами, а тому в кримінальному провадженні виникла необхідність вжити заходи щодо збереження речових доказів шляхом накладення арешту на майно і проведення ряду слідчих та процесуальних дій. Не накладення арешту на майно, в тому числі незастосування заборон користування та розпорядження ним, може призвести до того, що власник майна відчужить його іншим особам, пошкодить або знищить, що призведе до неможливості дослідження майна у кримінальному провадженні, проведення з ним відповідних експертиз. Матеріали досудового розслідування свідчать про те, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав володіння, користування та розпорядження майном завданням кримінального провадження немає, а негативні наслідки від застосування арешту майна не настануть.

Ухвалою слідчого судді клопотання прокурора залишено без задоволення. Ухвала вмотивована тим, що кримінальне провадження, у якому подано клопотання, здійснюється за фактом виявлення трупа ОСОБА_8 , при цьому клопотання та додані до нього матеріали не містять відомостей про те, що смерть ОСОБА_8 була чи могла бути наслідком дій іншої особи. Тому, слідчий суддя дійшла висновку про відсутність підстав чи розумних підозр вважати, що грошові кошти та мобільний телефон, які вилучено з приміщення, у якому виявлено труп, є доказами кримінального правопорушення. Факт визнання зазначеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні не спростовує такого висновку.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану, накласти арешт на вилучене майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні. Посилається на доводи, які є аналогічними доводами клопотання про арешт майна, та вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовила у накладенні арешту на вилучене майно.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.

Перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.

-3-

Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 05.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000313, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 05.05.2025 в ході проведення огляду місця події хоспісу за адресою АДРЕСА_2 , а саме грошові кошти в сумі 1420000 угорських форинтів (24 купюри номіналом по 10000 угорських форинтів та 59 купюр номіналом по 20000 угорських форинтів) та 20 грн однією купюрою, а також мобільний телефон марки «Redmi 9 CNFC», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

-4-

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон, у результаті чого прийшла до обґрунтованого висновку про недоведення прокурором необхідності арешту зазначеного у клопотанні майна, у зв`язку з відсутністю обґрунтування мети та підстав, за якими потрібно накласти арешт на майно відповідно до вимог ст. 170, 171 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення з клопотанням не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Прокурор у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Окрім того, клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що грошові кошти та мобільний телефон, які є предметом арешту, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, зокрема можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом.

Як вірно встановлено слідчим суддею, кримінальне провадження, у якому подано клопотання, здійснюється за фактом виявлення трупа ОСОБА_8 .

Слідчий суддя дала належну оцінку тому факту, що клопотання та додані до нього матеріали не містять відомостей про те, що смерть ОСОБА_8 була чи могла бути наслідком дій іншої особи.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав чи розумних підозр вважати, що грошові кошти та мобільний телефон, є доказами кримінального правопорушення, а тому факт визнання зазначеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні є формальним.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що у клопотанні про арешт майна не конкретизовано, які саме експертизи необхідно провести з грошовими коштами та телефоном.

З клопотання також не вбачається, кому належить чи може належати виявлене та вилучене майно. Відсутні відомості про родичів померлого.

-5-

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вказані грошові кошти та мобільний телефон, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи та потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів уважає, що висновок слідчого судді про безпідставність клопотання щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон, вилучені під час огляду місця події хоспісу за адресою АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів, є обґрунтованим і таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону. Погоджуючись із висновком слідчого судді, колегія суддів уважає, що слідчим суддею вірно оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказані грошові кошти та мобільний телефон були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, чи отримані кримінально-протиправним шляхом, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

За таких обставин, висновки слідчого судді про те, що прокурором не доведено необхідність арешту на вищезгадані грошові кошти апеляційний суд визнає обґрунтованими і належним чином вмотивованими.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що постановою слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 28.05.2025 кримінальне провадження № 0000313 за ч. 1 ст. 115 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, і вилучене під час огляду місця події майно грошові кошти та мобільний телефон повернуто родичам померлого.

Указане свідчить про те, що у даному кримінальному провадженні відпала необхідність у накладенні арешту на майно, оскільки таке закрито, що дає підстави вважати, що клопотання та апеляційна скарга втратили свою актуальність.

З урахуванням вищенаведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи щодо необхідності накладення арешту на майно, які були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено, колегія суддів з огляду на встановлені обставини колегія суддів визнає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час розгляду апеляційної скарги не встановлено обставин, підтверджених відповідними доказами, які б підтверджували обґрунтованість доводів клопотання та апеляційної скарги, чи спростовували б вищенаведені висновки слідчого судді та апеляційного суду.

-6-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.05.2025 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 05.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді