Справа № 358/1071/22 Провадження № 1-кп/358/106/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні , внесеному до ЄРДР 06.09.2021 року за № 0000971, відносно,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився м. Богуслав, Київська область, громадянина України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , з професійно - технічною освітою, не працює, одружений, раніше неодноразово судимого, останній раз - 09.12.2020 Богуславським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком терміном 2 роки; на підставі ухвали Богуславського районного суду Київської області від 14.11.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлений для відбування призначеного судом покарання,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.09.2021 приблизно о 14:35 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , а саме у квартирі АДРЕСА_3 , після умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , помітив як з правої кишені штанів останнього на ліжко випав мобільний телефон марки «Nokia - 1600». В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону ОСОБА_5 .

В подальшому, 06.09.2021 приблизно о 14:35, реалізуючи свій злочинний задум, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою збагачення на рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , після завдання ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не приховуючи своїх намірів від потерпілого, схопив із ліжка мобільний телефон марки «Nokia - 1600», належний ОСОБА_5 та відкрито заволодів ним.

Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення тим самим довів свій злочинний умисел до кінця та заподіяв ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 230 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив суду, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставин. Не оспорював фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, дати, часу, місця вчинення, правової кваліфікації свого діяння. Пояснив, що дійсно 06.09.2021 перебував разом із потерпілим ОСОБА_5 за місцем проживання останнього в АДРЕСА_4 , де розпивали разом спиртні напої. Приблизно о 14:30 між ними виникла сварка, в ході якої він наніс потерпілому три удари в обличчя та один удар по лівому стегну. При цьому потерпілий впав на спину на підлогу. В цей час він (обвинувачений ОСОБА_4 ) помітив на ліжку телефон потерпілого марки «Nokia», схопив його та разом із телефон залишив домогосподарство потерпілого. Зазначив, що потерпілий ОСОБА_5 бачив, що він схопив телефон. Телефон він повернув потерпілому наступного дня. Додав, що усвідомив значення своїх дій, у скоєному щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_4 , прокурор вважали недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Обвинувачений розуміє, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За згодою осіб, які беруть участь у справі, в судовому засіданні головуючим суддею вирішено недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належні, допустимі та в даному випадку достатні докази, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та його дії кваліфікує, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за ч.2 ст.186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України судом не встановлено.

З характеризуючих матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, останній раз 09.12.2020 Богуславським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком терміном 2 роки; на підставі ухвали Богуславського районного суду Київської області від 14.11.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлений для відбування призначеного судом покарання; на спеціальних медичних обліках не перебуває, утриманців не має, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вирішуючи питання щодо обрання виду покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Разом з тим, суд враховує, що вироком Богуславського районного суду Київської області від 09.12.2020 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 вчинено 06.09.2021, тобто, у період іспитового строку, встановленого попереднім вироком.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 14.11.2022 року скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та його направлено для відбування призначеного за вироком Богуславського районного суду Київської області від 09.12.2020 року покарання. Строк відбування покарання ОСОБА_4 за вказаним вироком обраховується з часу затримання, тобто, з 14.11.2022.

Таким чином, з 14.11.2022 ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 09.12.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Богуславського районного суду Київської області від 09.12.2020 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, кримінальне правопорушення за цим вироком суду вчинив після постановлення вироку Богуславського районного суду Київської області від 09.12.2020, але до повного відбуття покарання за цим вироком, тому суд при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 керується вимогами ст.71 КК України та вважає необхідним призначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком суду невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати суд покладає на ОСОБА_4 в порядку ст.124 КПК України.

Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 09.12.2020 і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 17 квітня 2025 року.

Цивільний позов не заявлений.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 13.09.2021 року на бувший у користуванні мобільний телефон марки "Nokia - 1600". (справа № 358/1051/21).

Речовий доказ: мобільний телефон марки "Nokia - 1600", який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи № 3215/21 від 08.09.2021 на суму 300 грн., стягнути із ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_6 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1