ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1682/21 Номер провадження 11-кп/814/1606/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000323 від 16.04.2021, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Києва, не працюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

-06 листопада 2021 року Дарницьким районним судом м. Київ за ч.1 ст.263, ч.1 ст.286, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 01 вересня 2025 року.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю сел. Оржиця Лубенського р-ну Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

-31 березня 2020 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням йому застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, на строк до 01 вересня 2025 року.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 можуть: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.307 КК України ( ОСОБА_7 ), ч.ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України ( ОСОБА_8 ), покарання, що загрожує їм в разі доведення вини, особи обвинувачених і неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби за адресою його фактичного проживання або зменшити визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави; змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби за адресою фактичного проживання або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі, визначеному КПК України.

Зазначає про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Стверджує, що обвинувачені мають бажання захищати Україну та при цьому звертає увагу на тривалий час перебування останніх під вартою.

Учасники, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в засідання не з`явились, попередньо надіславши клопотання про проведення судового засідання без їх участі.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе й виправдане.

Ризиком же в контексті кримінального провадження є певна обґрунтована ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України незаконного з метою збуту придбання, зберігання та збуту психотропної речовини, вчинені повторно; незаконного з метою збуту придбання, зберігання та збуту психотропної речовини, особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинені за попередньою змовою групою осіб, повторно; ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.307 КК України - незаконного з метою збуту придбання, зберігання та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, психотропної речовини, за попередньою змовою групою осіб; незаконного з метою збуту придбання, зберігання та збуту психотропної речовини у великих розмірах, вчинені повторно; ч.3 ст.307 КК України - незаконного з метою збуту придбання, зберігання та збуту психотропної речовини у великих і особливо великих розмірах, вчинені повторно; ч.1 ст.263 КК України придбання та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, оцінив у сукупності обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199, 331 КПК України, та продовжив обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому необхідність застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу в апеляційній скарзі захисником не оскаржується.

Разом з цим, під час вирішення клопотання прокурора місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 можуть: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, врахувавши тяжкість інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, особи обвинувачених.

При цьому, суд врахував, що обвинувачені раніше судимі, однак судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені.

Апеляційний суд бере до уваги наявність у обвинувачених сталих соціальних зв`язків та місця постійного проживання, однак важає, що ці дані не можуть в повній мірі спростувати висновки суду першої інстанції про неможливість запобігти наведеним вище ризикам у разі незастосування ОСОБА_7 і ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду таких, що не змінились і не зменшились ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зазначених вище кримінальних правопорушень, дані про особи обвинувачених та їх поведінку в їх сукупності, на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що в свою чергу виключає можливість обрання відносно останніх більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й цілодобового домашнього арешту, про що просить захисник ОСОБА_6 .

Пунктом 5 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів.

З огляду на викладене вище та враховуючи встановлені судом ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, то невизначення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали розміру застави ОСОБА_8 є вірним.

При цьому, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке є тяжким злочином, а тому визначення ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є обов`язковим.

Суд першої інстанції, продовживши ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, місцевий суд на підставі ч.3 ст.183 КПК України визначив обвинуваченому в межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України, як альтернативний запобіжний захід, заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального праовпорушення, даних про його особу, ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177КПК України, наведений вище розмір застави здатен забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Апеляційний суд вважає за необхідне зауважити на необхідності дотримання судом першої інстанції розумних строків розгляду вказаного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4