УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2025 Справа №607/11180/25 Провадження №1-кс/607/3176/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування арешту майна накладеного у рамках кримінального провадженні №0000370 від 21 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2025 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді із клопотанням у якому просить скасувати арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, на автомобіль марки «JEEP CHEROKEE», номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки «RENAULT DUSTER», номерний знак НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року у справі № 607/7964/25.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000370, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в рамках якого накладено арешт на майно. ОСОБА_6 є власником автомобіля марки «JEEP CHEROKEE», номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_7 - власником автомобіля марки «RENAULT DUSTER», номерний знак НОМЕР_2 , який успадкувала після смерті свого чоловіка. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, вважають, що арешт накладено необґрунтовано, за відсутності для цього підстав, встановлених законом, без врахування та оцінки тих обставин, які мають значення при прийнятті такого рішення, і на даний момент потреба в подальшому застосуванні цього заходу відпала. З огляду на суть кримінального правопорушення, досудове розслідування якого здійснюється, а також встановлені обставини, не переконливими є доводи сторони обвинувачення, що зазначене майно є речовим доказом, яке в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Зважаючи на положення ст. 98 КПК України арештовані автомобілі не є знаряддям вчиненого злочину, також їх не можна віднести до категорії предметів, які зберегли на собі на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, також неможна їх вважати і предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, або є речами, набутими кримінально протиправним шляхом. Таким чином, значення вказаних предметів, саме як речових доказів у кримінальному провадженні № 0000370, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2025 року, і відповідність їх критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, з урахуванням правової кваліфікації саме за ч. 3 ст. 332 КК України, є необґрунтованим. Враховуючи, що жодних слідчих дій із вказаним майном y кримінальному провадженні здійснено не було і не планується в силу того, що воно не має жодного відношення до кримінального провадження, необхідності у накладенні на нього арешту немає. У даному випадку сторона обвинувачення не надала доказів, які б свідчили про існування реальних обставин, що можуть призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачі арештованого майна. У зв`язку з цим відсутні об`єктивні підстави вважати, що незастосування арешту може призвести до негативних наслідків, передбачених законом. З огляду на наведене, потреба в арешті майна відсутня, оскільки немає підстав вважати, що автомобілі є речовими доказами і мають будь-яке відношення до кримінального правопорушення, немає підстав для конфіскації майна як виду покарання, бо воно не належить підозрюваному, більш того підозра необґрунтована, немає ризику відчуження чи втрати доказів, та ще й при цьому арешт майна порушує права третіх осіб, тому є невиправданим і має бути скасований.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та пояснила, що арешт на зазначене майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання. Проте, на противагу цьому зазначила, що арештоване майно не належить ОСОБА_5 та з таким майном жодних слідчих дій проведено не було.

Прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна та пояснила, що підстави, які передували накладенню такого арешту, на даний час не зникли та з плином часу не зменшилися.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року частково задоволено клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000370 від 21.02.2022, та накладено арешт, зокрема і на: автомобіль марки «JEEP CHEROKEE», номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль марки «RENAULT DUSTER», номерний знак НОМЕР_2 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Ухвалюючи рішення про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що вказане у клопотанні майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його приховування, знищення, відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Адвокат стверджує, що вилучені під час обшуків 15.04.2025 року автомобілі не відповідають критеріям ст. 98 КПК, не є доказом злочину та не належать підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Проте, постановою слідчого від 15.04.2025 року зазначені вище транспортні засоби визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Абзацом 2 частини першої статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за наявності хоча б однієї з таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Так, вирішуючи питання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, обґрунтував сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Викладені доводи адвоката про те, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може буди предметом вчинення кримінального правопорушення або містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою їх збереження.

Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що на цей час досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває, майно, з якого адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, відомостей про те, що у рамках вказаного кримінального провадження проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії із транспортними засобами, заявником слідчому судді не надано.

Враховуючи те, що заявником при зверненні до слідчого судді не доведено, що на даний час відсутня потреба у застосуванні арешту майна, або необґрунтованість його накладення, з огляду на позицію прокурора, який з приводу скасування арешту заперечив, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення внесеного клопотання про скасування арешту.

На думку слідчого судді, зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, може негативно вплинути на хід досудового розслідування, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку статті 174 КПК України на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді.

Тому, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статями 170, 174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування арешту майна накладеного у рамках кримінального провадженні №0000370 від 21 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1