УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

м. Київ

справа № 705/6011/24

провадження № 51 - 1263 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року та Черкаського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» про приведення вироку у відповідність. Покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 лютого 2024 року залишено без зміни.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року та повернуто йому апеляційну скаргу. Судове рішення мотивоване тим, що як у клопотанні, так і в ході апеляційного розгляду засудженим не наведено обставин, які свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Не погоджуючись із ухвалами місцевого та апеляційного судів засуджений ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної або першої інстанції, оскільки вважає їх постановленими з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.

Судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1, 2 ст. 424 КПК. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову в застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень апеляційного суду, постановлених щодо зазначених судових рішень місцевого суду, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім у випадках, передбачених КПК.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано ст. 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, установлених законом, суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку. Разом із тим, кримінальний процесуальний закон не передбачає касаційного порядку оскарження вказаних судових рішень.

Оскільки, оскаржувана засудженим ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року постановлена в порядку статей 537, 539 КПК, тобто на стадії виконання вироку, а тому касаційний порядок оскарження ухвали місцевого суду кримінальним процесуальним законом не передбачений.

Щодо оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року про повернення апеляційної скарги засудженого, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За приписами ч. 2 ст. 395 КПК, оскаржувана ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року є іншою ухвалою суду першої інстанції, для оскарження якої встановлено семиденний строк оскарження, перебіг якого розпочинається з дня проголошення такої ухвали.

Разом з цим, частиною 3 вказаної норми права передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Отже, хоча статтею 117 КПК і передбачено норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише у разі наявності поважних причин пропуску такого строку. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, судом мають враховуватися такі обставини, як тривалість процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

З системного аналізу кримінального процесуального закону слідує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Так, у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

З рішень ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», «Рябих проти Росії», «Устименко проти України», «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії» вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо, зокрема, пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру.

Як слідує зі змісту оскаржуваної ухвали, засуджений ОСОБА_4 на час постановлення ухвали місцевого суду відбував покарання, копію ухвали суду першої інстанції отримав 27 листопада 2024 року, однак із апеляційною скаргою звернувся лише 27 січня 2025 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому порушив питання про поновлення вказаного строку.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів апеляційного суду встановила, що у клопотанні не наведено обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, при цьому у судовому засіданні стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску вказаного строку, та дійшла висновку про відсутність підстав для поновлення цього строку, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів враховує, що за змістом касаційної скарги не йдеться про наявність обставин, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_4 реалізувати своє право в межах визначеного процесуального строку, а також про вжиття будь-яких розумних заходів з метою реалізації свого права у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення.

Враховуючи, що касаційна скарга ОСОБА_4 не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року та Черкаського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3