У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003255 від 29.09.2022

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Київської обласної прокуратури звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням, у кримінальному провадженні № 0003255 від 29.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ст. 356 КК України, за підозрою учасників організованої групи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України та за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 190 КК України про накладення арешту.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що ОСОБА_7 з корисливою метою, повторно, в жовтні - листопаді 2024 року, більш точної дати у ході досудового розслідування не встановлено, вирішив заволодіти чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання злочинного умислу ОСОБА_7 в жовтні - листопаді 2024 року, увійшов у довіру до потерпілого ОСОБА_10 та у зв`язку із відсутністю грошових коштів у останнього почав надавати грошові кошти з метою погашення заборгованості, оплати комунальних послуг, безкоштовно надавати продукти харчування та ввівши в оману, пообіцяв продати належну потерпілому вищевказану квартиру та придбати іншу квартиру.

Так, ОСОБА_7 увійшов у довіру до потерпілого ОСОБА_11 , у зв`язку з чим, останній у невстановлену дату передав ОСОБА_7 документи на квартиру, яка належить потерпілому. Використовуючи документи на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_11 , 28.05.2024 ОСОБА_7 , з метою виконання злочинного плану на заволодіння вказаною квартирою, звернувся до виконавчого комітету Бориспільської міської ради передано, з метою передати у приватну власність вищевказану двокімнатну квартиру ОСОБА_10

Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 604 від 03.06.2024 ОСОБА_10 передано у власність вищевказану квартиру.

В подальшому, 05.02.2025 ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, яка видавала себе за потерпілого ОСОБА_10 в приміщенні приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 , уклали підроблений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_13 за 929 500 гривень оскільки потерпілий ОСОБА_10 при підписанні вищевказаного договору присутній не був, його не підписував, грошові кошти від ОСОБА_13 не отримував.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленої особою, повторно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) заволоділи квартирою, яка належить ОСОБА_10 , розподіливши отримані грошові кошти від продажу квартири між собою та спричинивши матеріальну шкоду потерпілому.

Згідно висновку оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 05.02.2025, з урахуванням обмежень та припущень, складала 1 288 700 гривень 00 копійок без ПДВ.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 28.05.2025 вказана квартира визнана речовим доказом.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_13 досудового розслідування на цей час вирішується питання щодо погодження висновку щодо виявлення ознак організованої групи та наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру з відповідною кваліфікуючою ознакою.

Прокурор надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності та задовольнити його з підстав, які у ньому наведені.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна проводиться без виклику власника майна.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно із ч. 2 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

У відповідності до ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст.167 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Враховуючи викладене, з метою запобігання зникнення, втрати, пошкодження вказаних речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_13 , шляхом заборони розпорядження вказаним майном, у тому числі заборонивши відповідним службам Міністерсва юстиції України проводити реєстрацію, перереєстрацію, чи будь які інші дії щодо зміни власника вказаної квартири, заборонити будь-кому і будь-яким чином відчужувати майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1