Справа №760/267/25 1-кс/760/1273/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю:

прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6

розглянувши в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва клопотання слідчого 1-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,,

про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця Ленінградської області Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у кримінальному провадженні № 0000336 від 03.10.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст.436-2, ч.1 ст.110 та ч.3 ст.436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 1-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 ,, яке погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000336 внесеного до ЄРДР 03.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст.436-2, ч.1 ст.110 та ч.3 ст.436-2 КК України, у зв`язку із чим в органу досудового розслідування виникла необхідність в продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання вбачається, що відповідно до Конституції України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. збройними силами Російської Федерації, що діяли за наказом керівництва Російської Федерації та збройних сил Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська Російської Федерації вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України ОСОБА_8

№ 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, строк дії якого, відповідними Указами Президента, продовжено та триває до теперішнього часу.

Поряд з цим, 16.03.2022, у встановленому законодавством України порядку, набрав чинності Закону України № 2110-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення кримінальної відповідальності за виготовлення та поширення забороненої інформаційної продукції», відповідно до якого внесено зміни до Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131), а саме його положення доповнено статтею

436-2 такого змісту: виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників.

Зазначено, що у ході досудового слідства встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27.07.2024, в ОСОБА_5 виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та поширення матеріалів із закликами до умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

На виконання свого умислу ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці зареєстрував публічну сторінку у соціальній мережі «Вконтакте» (ресурс заблокований у зв`язку з набуттям чинності Указу Президента України № 133/2017 «Про рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка призначена для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації.

У подальшому ОСОБА_5 , починаючи з 28.07.2024, усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в тому числі сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в України та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою цифрових обчислювальних пристроїв, що перебували у його розпорядженні, та які під`єднані до глобальної мережі Інтернет, з використанням публічної сторінки в соціальній мережі «Вконтакте», яка зареєстрована під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 поширював публікації у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та розповсюджував матеріали із закликами до умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України,

Так, 28.07.2024 на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_5 розміщена публікація за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з наступним текстом: «Сегодня, в последнее воскресенье июля, отмечается День Военно-Морского Флота Российской Федерации!!! День ВМФ - один из самых любимых еще в СССР, а затем и в России, праздников. Его отмечают не только военнослужащие этих войск, но и все те, кто стоит на страже морских рубежей России, обеспечивает боеготовность кораблей и частей ВМФ , члены семей военнослужащих, рабочие и служащие флотских учреждений и предприятий, ветераны Великой Отечественной войны и Вооруженных Сил . Первый русский боевой корабль - фрегат «Орёл» - был создан при царе ОСОБА_9 . Его строительство вели голландские корабелы по своему проекту, а название первый русский военный парусник получил в честь государственного герба России. В октябре 1696 года решение Боярской думы законодательно определило создание Российского флота и положило начало его строительству. «Морским судам быть!» - таковой была воля не только молодого русского царя ОСОБА_14 I, но и его сподвижников, хорошо понимавших, что без флота государство не может сделать нового шага в своем развитии. На верфях, расположенных в разных регионах страны, строились корабли Российского флота самых разных классов. К весне 1700 года на воду было спущено 40 парусных и 113 гребных судов. Азовский флот постоянно пополнялся. Успешно решив южную проблему, ОСОБА_14 I поставил перед собой задачу добиться выхода на побережье Балтийского моря. Началась длительная Северная война со шведами. Отвагу и героизм проявляли русские моряки во всех событиях русского военного оружия. В мировой истории навсегда запечатлены легендарные сражения русского флота при Гангуте, Тендре, Синопе, в Чесме, важнейшие операции в ходе Первой и Второй мировых войн... Россия - великая морская держава. У Военно-Морского Флота страны поистине героическая биография, славные морские и боевые традиции. Он по праву является предметом гордости и любви россиян. Его история - это упорный ратный труд, великие открытия и достижения, подвиги, совершенные во славу Отечества. При активном участии многих поколений военных моряков в суровые годы испытаний Россия отстаивала и продолжает отстаивать свое право на независимость, суверенитет и процветание.»

Надалі, 01.08.2024 на публічній інтернет-сторінці у соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_5 розміщена публікація за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та наступним текстом: «МЫ ВЕРИЛИ В РОССИЮ ОСОБА_11 Мы верили в Россию, И в русскую весну. Мы призывали к миру, Чтоб прекратить войну. В сердцах у нас - отвага. И преданность в крови. Россия - наша Мама, Одессу забери! Стучит набатом верным, И бьётся в жилах кровь. Прижми скорее к сердцу Одесскую любовь! Бесстрашные, морские И в чувствах не скупы. Одесса ждёт Россию, Как солнце моряки. В душе у нас тревога - Над нами чернота. И стала так жестока Потухшая страна. Обычные селяне Вдруг стали как цари. На клятом, на Майдане, Колени преклони! Мы верили в Россию, И в русскую весну. Убитые в могилах, Теперь мы все в Раю. Забитые цепями, Сожжённые в огне. Поплачь, Россия-Мама, Немного обо мне... Но верим мы, что счастье Одесса обретёт. Забудутся ненастья. И сгинет чёртов сброд. Вставай, Россия-Мама! Одесса для тебя - Жемчужина родная. Российская звезда! Горит, пылает дышит Одесская земля. Никто её не слышит. Лишь стуки топора. Бандеровская свора Проклятых палачей Одесские знамёна Сожгли как и людей. И в Доме Профсоюзов Загробная печаль... И страшная обуза - Бандеровская шваль Она плюет и топчет, Испепеляет всё. И овладеть всем хочет Отребье и гнильё. Россия - наша мама. Одесская земля С тобой всегда упрямо! Жемчужина твоя! © Copyright: ОСОБА_11 , 2024 ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_9 на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розміщено публікацію за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в якій міститься наступний текст « ІНФОРМАЦІЯ_10 голосов приняла закон о фактическом запрете Православия на Украине. Подчеркну, не только Украинской Православной Церкви, религиозной организации большинства верующих Украины, а именно Православия. Мы часто именуем идеологию киевского режима "укронацизмом". Это верно, но не совсем. Украинская русофобия - не просто ненависть ко всему русскому. В первую очередь это сатанинская ненависть к Православию. И попытки уничтожить его во что бы то ни стало, заменив симулякрами греко-католической унии и псевдоправославной секты ПЦУ. Идеологию Запада и его киевских марионеток ОСОБА_13 ещё два года назад очень точно назвал "религией наоборот", "сатанизмом". Современный сатанизм - это культ золотого тельца, Содома и Молоха. Узаконенных извращений и детоубийств. И сатанинский апофеоз парижской Олимпиады окончательно доказал, с кем в реальности сегодня сражается русский солдат. Сатанинский Карфаген должен быть разрушен.».

Згідно з висновком експерта № 865 від 23 вересня 2024 року за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи « Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса » Міністерства юстиції України:

1. У тексті публікації від 28.07.2024, розміщеної на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 »: «Сегодня, в последнее воскресенье июля, отмечается День Военно-Морского Флота Российской Федерации!!! День ВМФ - один из самых любимых еще в СССР, а затем и в России, праздников. Его отмечают не только военнослужащие этих войск, но и все те, кто стоит на страже морских рубежей России, обеспечивает боеготовность кораблей и частей ВМФ , члены семей военнослужащих, рабочие и служащие флотских учреждений и предприятий, ветераны Великой Отечественной войны и Вооруженных Сил . Первый русский боевой корабль - фрегат «Орёл» - был создан при царе ОСОБА_9 . Его строительство вели голландские корабелы по своему проекту, а название первый русский военный парусник получил в честь государственного герба России. В октябре 1696 года решение Боярской думы законодательно определило создание Российского флота и положило начало его строительству. «Морским судам быть!» - таковой была воля не только молодого русского царя ОСОБА_14 I, но и его сподвижников, хорошо понимавших, что без флота государство не может сделать нового шага в своем развитии. На верфях, расположенных в разных регионах страны, строились корабли Российского флота самых разных классов. К весне 1700 года на воду было спущено 40 парусных и 113 гребных судов. Азовский флот постоянно пополнялся. Успешно решив южную проблему, ОСОБА_14 I поставил перед собой задачу добиться выхода на побережье Балтийского моря. Началась длительная Северная война со шведами. Отвагу и героизм проявляли русские моряки во всех событиях русского военного оружия. В мировой истории навсегда запечатлены легендарные сражения русского флота при Гангуте, Тендре, Синопе, в Чесме, важнейшие операции в ходе Первой и Второй мировых войн... Россия - великая морская держава. У Военно-Морского Флота страны поистине героическая биография, славные морские и боевые традиции. Он по праву является предметом гордости и любви россиян. Его история - это упорный ратный труд, великие открытия и достижения, подвиги, совершенные во славу Отечества. При активном участии многих поколений военных моряков в суровые годы испытаний Россия отстаивала и продолжает отстаивать свое право на независимость, суверенитет и процветание.», - містяться висловлювання у формі глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році;

2. У тексті публікації від 21.08.2024, розміщеної на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 »: « УКРАИНСТВО = САТАНИЗМ Верховная рада Украины абсолютным большинством голосов приняла закон о фактическом запрете Православия на Украине. Подчеркну, не только Украинской Православной Церкви, религиозной организации большинства верующих Украины, а именно Православия. Мы часто именуем идеологию киевского режима "укронацизмом". Это верно, но не совсем. Украинская русофобия - не просто ненависть ко всему русскому. В первую очередь это сатанинская ненависть к Православию. И попытки уничтожить его во что бы то ни стало, заменив симулякрами греко-католической унии и псевдоправославной секты ПЦУ. Идеологию Запада и его киевских марионеток ОСОБА_13 ещё два года назад очень точно назвал "религией наоборот", "сатанизмом". Современный сатанизм - это культ золотого тельца, Содома и Молоха. Узаконенных извращений и детоубийств. И сатанинский апофеоз парижской Олимпиады окончательно доказал, с кем в реальности сегодня сражается русский солдат. Сатанинский Карфаген должен быть разрушен», - міститься висловлювання у формі виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році;

3. У тексті публікації від 01.08.2024 , розміщеної на публічній інтернет-сторінці у соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 »: « МЫ ВЕРИЛИ В РОССИЮ ОСОБА_11 Мы верили в Россию, И в русскую весну. Мы призывали к миру, Чтоб прекратить войну. В сердцах у нас - отвага. И преданность в крови. Россия - наша Мама, Одессу забери! Стучит набатом верным, И бьётся в жилах кровь. Прижми скорее к сердцу Одесскую любовь! Бесстрашные, морские И в чувствах не скупы. Одесса ждёт Россию, Как солнце моряки. В душе у нас тревога - Над нами чернота. И стала так жестока Потухшая страна. Обычные селяне Вдруг стали как цари. На клятом, на Майдане, Колени преклони! Мы верили в Россию, И в русскую весну. Убитые в могилах, Теперь мы все в Раю. Забитые цепями, Сожжённые в огне. Поплачь, Россия-Мама, Немного обо мне... Но верим мы, что счастье Одесса обретёт. Забудутся ненастья. И сгинет чёртов сброд. Вставай, Россия-Мама! Одесса для тебя - Жемчужина родная. Российская звезда! Горит, пылает дышит Одесская земля. Никто её не слышит. Лишь стуки топора. Бандеровская свора Проклятых палачей Одесские знамёна Сожгли как и людей. И в Доме Профсоюзов Загробная печаль... И страшная обуза - Бандеровская шваль Она плюет и топчет, Испепеляет всё. И овладеть всем хочет Отребье и гнильё. Россия - наша мама. Одесская земля С тобой всегда упрямо! Жемчужина твоя! © Copyright: АДРЕСА_3 #песня#поэт#2МАЯ#Дом_Профсоюзов#герои_Одессы» - міститься висловлювання, виражене у формі публічного заклику, в основі об`єктивного змісту якого йдеться про зміну меж території і державного кордону України, а саме: заклик до влади і народу Росії захопити українське місто Одесу , яке належить Росії історично, та заклик до широкої аудиторії підтримати інформацію про те, що Одеса територіально має належати Росії.

При цьому досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснив вказані протиправні діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, отже, вчинив усі залежні від нього дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довів свій злочин до кінця.

14.11.2024 о 08:00 год. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

14.11.2024 ОСОБА_5 у відповідності до вимог КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

15.11.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_5 судом застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 08:00 год. 12 січня 2025 року.

Вказано, що вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового слідства доказами:

- протоколами огляду мережі Інтернет, в тому числі російського сайту « Вконтакте »;

- висновком експерта за результатами проведення відповідної експертизи у кримінальному провадженні;

- протоколом обшуку у підозрюваного;

- протоколом огляду ноутбуку, вилученого у підозрюваного;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

У кримінальному провадженні проведено значний обсяг слідчих (розшукових) дій, однак через його складність завершити досудове розслідування у 2-х місячний строк, тобто до 14.01.2025, не виявляється за можливе, оскільки для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- провести тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у володінні ТОВ « Альфа ТВ » та ПАТ « Київстар » ;

- провести огляд отриманої за результатами тимчасового доступу інформації та долучити її до матеріалів кримінального провадження;

- встановити та допитати інших осіб, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні;

- провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність в ході виконання вищезазначених слідчих та процесуальних дій;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження характеризуючі підозрюваного матеріали (щодо судимостей, перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра тощо);

- виконати вимоги, передбачені ст. 290 КПК України, а саме підготувати матеріали кримінального провадження та надати доступ до матеріалів кримінального провадження для ознайомлення стороні захисту;

- виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Результати вищевказаних слідчих та інших процесуальних дій матимуть суттєве значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, його закінчення та забезпечення судового розгляду у відповідності до норм чинного кримінального процесуального законодавства України.

Зважаючи на вищевказане, слідчим до Київської обласної прокуратури подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 14.02.2025.

На даний час є необхідність у продовженні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме:

- переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні інкримінованого йому, серед інших, тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі. Також, встановлено, що підозрюваний є громадянином РФ, має стійкі соціальні зв`язки з представниками РФ, що дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі з огляду на те, що останній має можливість виїхати закордон з метою переховування від органів досудового слідства;

- незаконно впливати на свідків, інших співучасників інкримінованого йому злочину оскільки в ході досудового розслідування не встановлено та не допитано усіх осіб, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, у тому числі особи, яким відомі обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як враховуючи підтримку ОСОБА_5 протиправної діяльності російських окупаційних військ, у разі загострення воєнних дій на території України існує ймовірність сприяння ним представникам Російської Федерації в проведенні підривної діяльності на шкоду державній безпеці України та перешкоджанню провадженню іншим чином, в тому числі з метою затягування строків досудового розслідування;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, оскільки злочинна діяльність ОСОБА_5 провадилась в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії РФ та була спрямована на вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а тому перебуваючи на волі він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в яких підозрюється.

Відповідно до вимог пункту 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім цього, ч.6 ст.176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги тяжкість злочинів, значну суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрювану ОСОБА_5 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4 та 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 199 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити останньому, строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, оскільки вчинено тяжкий та особливо тяжкий злочин, по справі необхідно провести слідчі дії, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти продовження строку тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зі змісту положень частини п`ятої статті 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у частині 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, продовження вчинення злочинів, здійснення незаконного впливу на свідків, а також особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Також, судом враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваної під вартою.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду від 15.11.2024 не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає термін продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування є обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 193, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 23 год. 59 хв. 14.02.2025 включно, без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 14.02.2025 включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1