Справа 688/2204/25
№ 1-кп/688/178/25
ВИРОК

Іменем України

16 травня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000991 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ленківці Шепетівського району Хмельницької області, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, вдови, що має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 1 статті 129, частиною 2 статті 146, частиною 1 статті 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 07.06.2024 близько 00 год 30 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_6 (якого вироком суду від 13.04.2025 визнано винуватим та засуджено), діючи умисно, під приводом покарати та налякати потерпілу ОСОБА_7 за нібито здійснення нею чаклунських ритуалів щодо її сім`ї, не питаючи дозволу власника на входження в житло та не маючи інших законних підстав для проникнення всередину, умисно самовільно шляхом вибивання із застосуванням фізичної сили вхідних дверей в будинок та пошкодження замикаючих пристрів протиправно, всупереч волі власниці, проникли в середину будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , після чого, пройшовши до вітальної кімнати і виявивши власницю, ігноруючи законну вимогу останньої залишити будинок, вчинили відносно неї умисні діяння, спрямовані на заподіяння їй тілесних ушкоджень, сильного фізичного болю та морального страждання, а також незаконно позбавили її волі.

Таким чином, вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , грубо порушила конституційне право потерпілої ОСОБА_7 на недоторканність житла, що гарантоване кожному громадянину статтею 30 Конституції України.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 162 КК України як незаконне проникненні до житла.

Окрім цього, 07.06.2024 близько 00 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 (якого вироком суду від 13.04.2025 визнано винуватим та засуджено), незаконно приникнувши до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , та виявивши останню у вітальній кімнаті, ігноруючи законну вимогу останньої залишити будинок, умисно, маючи на меті помститися потерпілій за нібито здійснення нею чаклунських ритуалів по відношенню до її сім`ї та залякати її, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, а також загальновизнані принципи і норми міжнародного права, а саме: частину 1 статті 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, частину 1 статті 28 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, статті 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, вчинили наступні протиправні дії.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи у вище вказаній кімнаті, ігноруючи законну вимогу потерпілої ОСОБА_7 залишити будинок, підбіг до потерпілої, та, використовуючи перевагу у фізичній силі, повалив останню на підлогу, став коліном на її грудну клітку, завдаючи при цьому сильного фізичного болю, а ОСОБА_4 сіла на ноги останньої, таким чином позбавивши її можливості рухатися та чинити опір, після чого ОСОБА_6 , схопивши потерпілу обома руками за шию, із застосуванням власної фізичної сили став стискати її, перекриваючи доступ кисню до легень, завдаючи при цьому потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання, оскільки в останньої були реальні підстави вважати, що її позбавляють життя.

В подальшому, припинивши стискати шию потерпілої, ОСОБА_6 з метою продовження завдання потерпілій сильного фізичного болю, став завдавати кулаками обох рук удари в передню частину голови та обличчя ОСОБА_7 , завдавши не менше 5 ударів, а ОСОБА_4 , будучи пов`язаною спільним злочинним умислом, спрямованим на спричинення сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання останній, знайшовши в кімнаті рушник та змотавши його, почала стискати ним шию ОСОБА_7 , перекриваючи доступ кисню до легень, продовжуючи завдавати потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання.

Продовжуючи свої спільні злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, завдання сильного фізичного болю, фізичного і морального страждання потерпілій ОСОБА_7 , приниження її честі і гідності, не зважаючи на те, що остання в напівсвідомому стані лежала на підлозі та опору не чинила, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 умисно руками та взутими ногами нанесли потерпілій численні, не менше десяти ударів, в ділянку передньої частини обличчя, а також тулуба та живота потерпілої, при цьому висловлюючи в бік останньої словесні погрози позбавити її волі та життя.

В подальшому, ОСОБА_4 повторно стала притискати потерпілу руками до підлоги, позбавляючи її можливості рухатися та чинити опір, а ОСОБА_6 , діставши невстановлений слідством і наперед підготовлений гострий колюче-ріжучий предмет, зовні схожий на ніж, та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій та те, що його дії завдають фізичного болю і морального страждання потерпілій ОСОБА_7 , яка сприйняла вказаний предмет, зовні схожий на ніж, як зброю, та, почергово прикладаючийого до обличчя і горла ОСОБА_7 і висловлюючи погрози вбивством, декілька разів провів його гострою стороною по передній частині лівої щічної ділянки і передньої частини горла, завдаючи фізичного болю, після чого умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень і завдання ще більшого фізичного болю і страждання потерпілій ОСОБА_7 завдав вказаним предметом один удар колючою частиною по передній поверхні лівого стегна, а також один удар по передньо-внутрішній поверхні правого стегна, що спричинило сильний фізичний біль та викликало кровотечу.

Надалі, не зважаючи на те, що потерпіла опору не чинила, ігноруючи прохання останньої припинити завдавати їй тілесні ушкодження і фізичний біль, ОСОБА_6 умисно кулаком правої руки завдав один удар в ділянку правої скронево-виличної ділянки голови ОСОБА_7 , внаслідок чого остання втратила свідомість.

В подальшому, маючи на меті вивезти потерпілу ОСОБА_7 , яка перебувала без свідомості, за село в лісосмугу, де продовжити катування, близько 01 год ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи, що своїми діями незаконно позбавляють волі потерпілу, із застосуванням фізичної сили виволокли останню з будинку та, перемістивши за межі домогосподарства, помістили до багажного відділення автомобіля марки «ВАЗ» «21124» д.р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 та перебував у користуванні ОСОБА_6 , закривши при цьому кришку багажного відділення, тим самим не даючи потерпілій змоги вивільнитися та вільно пересуватись, тобто позбавили її волі.

Внаслідок вищевказаних спільних умисних протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: черепно-лицевої травми, перелому передньо-латеральної стінки, задньо-латеральної та верхньої стінок гайморової пазухи зліва, синця на лівій вилично-щічній ділянці, струсу головного мозку, перелому правої та лівої пластинки кісток спинки носа, садна на спинці носа, синця в правій скронево-виличній ділянці, синця на шкірі верхньої губи, які в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; рани та синця на передній поверхні лівого стегна, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; рани на лівій щічній ділянці, синця на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, синця в лівій паховій ділянці, синця в лівій підколінній ділянці, садна по передньо-внутрішній поверхні правого стегна, які відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, при спричиненні яких потерпіла відчувала сильний фізичний біль, фізичне і моральне страждання.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 2 статті 127 КК України як катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, з метою покарати її за дії, у вчиненні яких вона підозрюється та її залякуванні, вчинене групою осіб.

Окрім цього, 07.06.2024 близько 00 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 (якого вироком суду від 13.04.2025 визнано винуватим та засуджено), незаконно приникнувши до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , та виявивши останню у вітальній кімнаті, ігноруючи законну вимогу останньої залишити будинок, під час катування та умисного спричинення їй тілесних ушкоджень, сіла на ноги останньої, таким чином позбавивши її можливості рухатися та чинити опір, після чого ОСОБА_6 , схопивши потерпілу обома руками за шию, із застосуванням власної фізичної сили став стискати її, перекриваючи доступ кисню до легень, завдаючи при цьому потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання, оскільки в останньої були реальні підстави вважати, що її позбавляють життя.

В подальшому ОСОБА_4 , будучи пов`язаною спільним злочинним умислом, спрямованим на спричинення сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання останній, знайшовши в кімнаті рушник та змотавши його, почала стискати ним шию ОСОБА_7 , перекриваючи доступ кисню до легень, продовжуючи завдавати потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання.

В свою чергу ОСОБА_6 дістав невстановлений слідством і наперед підготовлений гострий колюче-ріжучий предмет, зовні схожий на ніж, після чого, діючи умисно, почергово приклав його до обличчя і горла ОСОБА_7 та висловив неодноразові погрози вбивством, при цьому, на підтвердження своїх намірів, декілька разів провів його гострою стороною по передній частині лівої щічної ділянки та горла потерпілої, а також завдав ним один удар його колючою частиною по передній поверхні лівого стегна та один удар по передньо-внутрішній поверхні правого стегна останній.

Окрім цього, продовжуючи свої спільні злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, завдання сильного фізичного болю, фізичного і морального страждання потерпілій ОСОБА_7 , приниження її честі і гідності, не зважаючи на те, що остання в напівсвідомому стані лежала на підлозі та опору не чинила, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 умисно руками та взутими ногами нанесли потерпілій численні, не менше десяти, удари в ділянку передньої частини обличчя, а також тулуба та живота потерпілої, при цьому висловлюючи в бік останньої словесні погрози позбавити її волі та життя, що у потерпілої, зважаючи на ситуацію, яка склалася (стан сп`яніння ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , спричинення їй тілесних ушкоджень та їх агресивний стан), викликало почуття тривоги та побоювання за власне життя, оскільки направлений на неї предмет, зовні схожий на ніж, остання сприйняла як зброю, а погрозу вбивством як таку, що може здійснитися.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліковані за частиною 1 статті 129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Окрім цього, 07.06.2024 близько 01 год ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 (якого вироком суду від 13.04.2025 визнано винуватим та засуджено), знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно проникнувши до вказаного будинку та піддавши катуванню потерпілу ОСОБА_7 , що супроводжувалося спричиненням їй тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та середнього ступеня тяжкості, сильним фізичним болем і моральними стражданнями, маючи на меті вивезти останню за межі села в лісосмугу, де продовжити катування, діючи умисно, усвідомлюючи, що своїми діями незаконно позбавляють волі потерпілу, із застосуванням фізичної сили виволокли останню з будинку та, перемістивши за межі домогосподарства, помістили її до багажного відділення автомобіля марки «ВАЗ» «21124» д.р.н. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 і був припаркований поблизу будинку № 22 по вулиці Новоселиця у с.Чотирбоки, закривши при цьому кришку багажного відділення, тим самим не даючи потерпілій змоги вивільнитися та вільно пересуватись, тобто обмежили її право на свободу пересування та вільного вибору свого місця перебування, де вона в 01 год 13 хв була виявлена працівниками поліції.

Таким чином, вищевказаними умисними, протиправними діями ОСОБА_4 , яка діяла за попередньою змовою з ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено фізичні та моральні страждання, а також порушено її основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які гарантовані Конституцією України, а саме: на повагу честі, гідності громадянина, права на фізичну свободу, особисту недоторканність, свободу пересування та вільного вибору свого місця перебування.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 2 статті 146 КК України як незаконне позбавленні волі, вчинене за попередньої змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому.

15 травня 2025 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі статтей 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальних провадженнях № 0000732, № 0000991 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Сторони вважають, що для укладення цієї угоди, істотне значення мають наступні обставини:

- заява потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона на підставі ч. 4 ст. 469 КПК України не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою у даному кримінальному провадженні, в якому вона є потерпілою;

- заява потерпілої ОСОБА_7 про те, що до обвинуваченої ОСОБА_4 претензій майнового і морального характеру не має, та просить суд не позбавляти її волі;

- повне та беззастережне визнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, щире каяття у скоєному, відшкодування потерпілій в рахунок завданого морального та матеріального збитку в сумі 100 тис. грн., що відповідно до ст. 66 КК України, є пом`якшуючими покарання обставинами;

-наявність передбачених ст. 67 КК України обтяжуючих обставин, зокрема: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

-наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження;

- обвинувачена ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судима, під динамічним наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є вдовою, сама виховує 3 неповнолітніх дітей.

За умовами угоди ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 1 статті 129, частиною 2 статті 146, частиною 1 статті 162 КК України, у вчиненому розкаялася, попросила вибачення у потерпілої.

Сторони угоди узгодили покарання, яке слід призначити обвинуваченій ОСОБА_4 :

-за частиною 2 статті 127 КК України - у виді 5 років позбавлення волі,

-за частиною 1 статті 129 КК України у виді 2 років апробаційного нагляду,

-за частиною 2 статті 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі,

-за частиною 1 статті 162 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, визначених статтею 76 КК України.

Відповідно до частини 3 статті 75, статті 76 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченою.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримала, пояснила, що повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, з узгодженою мірою покарання згідна, угода є добровільною, укладена за її власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин, вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди.

Захисник ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, подала заяву про розгляд угоди без їх участі, надали згоду на укладення угоди.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву про відсутність у неї жодних майнових претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 , просила призначити їй покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинуваченою ОСОБА_4 вчинено діяння, передбачені частиною 2 статті 127, частиною 1 статті 129, частиною 2 статті 146, частиною 1 статті 162 КК України, що є тяжкими злочинами, нетяжким злочином та кримінальними проступками, у яких шкоду спричинено потерпілій ОСОБА_7 , яка надала письмову згоду на укладення угоди. Укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості від 15 травня 2025 року, укладена між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 відповідає вимогам закону, інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів потерпілих та інших осіб, може бути виконана обвинуваченою, в зв`язку з чим підлягає затвердженню судом.

Згідно з частиною першою статті 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винної.

Підстави застосування спеціальної конфіскації відповідно до статтей 961, 962 КК відсутні.

В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 15 липня 2024 року щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченої слід залишити в силі до набрання вироком законної сили.

В зв`язку з відмовою ОСОБА_7 від цивільного позову до ОСОБА_4 провадження у справі за цивільним позовом підлягає закриттю.

Арешт майна підлягає скасуванню відповідно до статті 174 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи в сумі 3029,12 грн відповідно до статті 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 186, 127, 125, 129, 146, 162 КК України, статями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 травня 2025 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 1 статті 129, частиною 2 статті 146, частиною 1 статті 162 КК України, і призначити їй узгоджене покарання:

-за частиною 2 статті 127 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

-за частиною 1 статті 129 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду,

-за частиною 2 статті 146 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

-за частиною 1 статті 162 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22:00 до 06:00 наступного дня з покладанням обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою, не залишати місце свого проживання без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання чи роботи, залишити в Управлінні Державної міграційної служби паспорт громадянина України для виїзду за кордон, - залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення експертизи в сумі 3029,12 грн.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди закрити.

Скасувати арешт майна, накладений за ухвалами слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року, 12 червня 2024 року.

Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А30», які передано на зберігання до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, - повернути власнику ОСОБА_8 ;

- мобільний телефон марки «Nokia», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-карткою оператора «Київстар», доріжку зелено-жовтого кольору, рушник, які передано на зберігання до кімнати зберігання Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, - повернути власнику ОСОБА_7 ;

- диск з аудіо записом розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , диск з із записом з нагрудних камер поліцейських, диск із записом повідомлення на лінію 102, - залишити в матеріалах кримінальногопровадження;

- фрагменти доріжок, фрагмент рукоятки ножа, змиви крові, відрізок ковроліну з автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , пластиковий кейс «Kenebo», ніж з руків`ям сірого кольору, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області:

-обвинуваченою, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди;

-прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, не пізніше наступного дня направити потерпілій.

Суддя ОСОБА_1