Номер провадження:1-кп/521/1081/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2025 року м. Одеса
В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження, судом розпочато судовий розгляд.
Прокурор зявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на цей час не зникли.
Захисник заперечувала проти клопотання прокурора, зазначивши, що судом досліджені майже усі докази, ризики суттєво зменшилися, тому просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений підтримав думку адвоката.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.
Під час розгляду питання доцільності продовження дії запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, раніше не судимий, офіційно не працює, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність постійного місця проживання у обвинуваченого не може виключити ризику його ухилення від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, може вчинити інший злочин.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження дії застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, тому суд відхиляє посилання сторони захисту на недоведеність ризиків стороною обвинувачення, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та відсутні підстави для обрання стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На стадії досудового розслідування до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 гривень, яка була зменшена судом 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 242240 гривень.
Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинуваченого без зміни раніше визначеного розміру застави, що на думку суду є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості висунутого йому обвинувачення та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
Керуючись ст.ст. 314-316, 176, 177, 183, 193, 194, 196 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 28 вересня 2025 року включно без зміни раніше визначеного розміру застави.
Ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1