Номер провадження: 11-кп/813/202/25
Справа № 504/3558/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2022 року у кримінальному провадженні №0000786 внесеному до ЄРДР 04.08.2020 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта неповна вища, неодруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 15 жовтня 2022 року.

Протягом строку застосування домашнього арешту заборонено ОСОБА_8 залишати місце свого проживання в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати, ОСОБА_8 затримати та доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на керівника територіального органу поліції за місцем проживання ОСОБА_8 .

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з дня його фактичного поміщення до установи відбування покарання.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди у розмірі 213270,09 грн., суму моральної шкоди у розмірі 150000 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., а всього стягнути 365270 (триста шістдесят п`ять тисяч двісті сімдесят) грн. 09 коп.

Стягнуто із ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз в сумі 7191 (сім тисяч сто дев`яносто одна) грн. 36 коп., на користь держави.

Вирішено питання речових доказів та заходів забезпечення у кримінальному провадженні.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 03 серпня 2020 року, приблизно о 21 год., він керував технічно справним автомобілем Mazda 323 F, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював рух по проїзній частині автодороги Одеса - Южне від м. Одеси у напрямку м. Южне, через с. Ліски Лиманського (Одеського) району Одеської області.

Так, ОСОБА_8 , рухаючись по вказаній автодорозі на 15 км.+600 м., на ділянці, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги для руху у протилежних напрямках, які розділені подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки, наближаючись у крайній лівій смузі до примикання вулиці Касьяненко с. Ліски Лиманського району Одеської області, зі швидкістю, яка перевищує дозволену 50 км./год, при русі в населеному пункті, порушив пункти 2.3 б), 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

У той самий час по проїзній частині вулиці Касьяненко с. Ліски Лиманського району Одеської області, водій ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем марки Daewoo Matiz номерний знак НОМЕР_2 , стала здійснювати виїзд на проїзну частину автодороги Одеса-Южне з метою руху у напрямку м. Одеса. Грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху і свідомо допускаючи факт можливого виникнення і розвитку аварійної ситуації, водій ОСОБА_8 , при відсутності будь-яких перешкод технічного характеру, керуючи автомобілем, не дотримався швидкісного режиму в населеному пункті, невірно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, вкрай уважним не був та не вжив негайно заходи щодо зменшення швидкості руху аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, допустив зіткнення передньою частиною автомобілю Mazda 323 F, номерний знак НОМЕР_1 , з лівою бічною частиною автомобілю марки Daewoo Matiz номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

За результатами дорожньо-транспортної події водій автомобілю марки Daewoo Matiz номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми у вигляді саден голови, крововиливів в м`які тканини голови, переломів кісток черепу, забою мозку; закритої травми грудної клітини у вигляді синців, переломів лівих ребер, синців верхніх та нижніх кінцівок - від яких 26.09.2020 настала смерть останньої.

Локалізація та механізм ушкоджень у ОСОБА_10 свідчать про те, що вони могли виникнути у результаті транспортної травми, зокрема, в салоні автомобіля під час керування з наступним зіткненням легкового автомобіля з іншим легковим автомобілем. Ушкодження заподіяні у відносно короткий проміжок часу, у своїй сукупності були небезпечними для життя та згідно п. 2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Водій автомобілю Mazda 323 F, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 належним виконанням вимог пунктів 12.4, 12.9 б) «Правил дорожнього руху» України, мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній події та його дії перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки особі обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив необережний злочин, має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІ групи, він позитивного характеризується за місцем проживання та роботи, не вживає алкоголь та наркотичні засоби.

Крім того орган пробації у судовій доповіді зазначив, шо виправлення ОСОБА_8 можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Суд першої інстанції не надав оцінку діям ОСОБА_10 .

Зазначає про відсутність причинного зв`язку між смертю потерпілої та ДТП, оскільки смерть потерпілої настала не одразу після скоєння ДТП.

Вважає недопустимим доказом у справі висновок експерта №271-564 від 28.09.2020. Медичні документи потерпілої не надавалися експерту. ОСОБА_8 дізнався про проведення судово-медичної експертизи після закінчення досудового розслідування та ознайомлення зі справою, а тому було порушено право обвинуваченого на захист, а саме право на відвід експерту.

Також зазначає, що судом необґрунтовано стягнуто матеріальну та моральну шкоду.

Просить змінити вирок та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки.

Відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілої. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 змінила свої вимоги, просила скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення. В задоволенні цивільного позову відмовити.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу частково, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, надавши відповідну правову оцінку заявленим в апеляційній скарзі доводам і наявним в матеріалах провадження доказам, апеляційний суд доходить наступних висновків.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом першої інстанції з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитаний обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав частково та пояснив, що 03.08.2020 після 20 год. він керував автомобілем Mazda 323 F, н/з НОМЕР_1 , та здійснював рух по проїзній частині автодороги Одеса - Южне від м. Одеси у напрямку м. Южне, через с. Ліски Лиманського (Одеського) району Одеської області. Крім нього в автомобілі були ОСОБА_11 на передньому пасажирському сидінні, та ОСОБА_12 на задньому сидінні. Проїзна частина дороги мала у напрямку м. Южне дві смуги для руху, у зустрічному напрямку проїзна частина також мала дві полоси. Зустрічні потоки були розподілені подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки. Він рухався у крайній лівій смузі. В ході руху він побачив попереду справа перед проїзною частиною автомобіль Daewoo Matiz номерний знак НОМЕР_2 , який стояв на перехресті, з ввімкненим показником лівого повороту, тобто він розумів, що водій має намір здійснити лівий поворот з метою руху у напрямку м. Одеси, при цьому він повинен був перетнути подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки. Проїхавши пішохідний перехід, він став набирати швидкість. В той же час автомобіль Daewoo Matiz виїхав на крайню праву смугу та зупинився. Він, розуміючи, що водій автомобіля Daewoo Matiz його бачить, та зупинившись на правій смузі, надає йому перевагу в русі, почав знову набирати швидкість. Рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. Однак в цей час водій автомобіля Daewoo Matiz продовжив рух прямо, а саме у напрямку крайньої лівої смуги, тим самим створивши йому перешкоду. Він вже не міг нічого зробити, встиг тільки вивернути кермо вліво, однак сталося зіткнення. Від удару його автомобіль відкинуло та він здійснив наїзд на електроопору. Пасажир ОСОБА_12 вийшов з автомобілю самостійно, а ОСОБА_11 вже він допоміг вийти. До них підійшли люди, викликали швидку допомогу та поліцію. Потерпілу забрали в лікарню. Він відмовився від медичної допомоги, оскільки хотів бути присутнім під час складання схеми ДТП. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали тільки садна. Через деякий час потерпіла померла в лікарні. Вважає, що ДТП сталася з вини обох водіїв. В момент ДТП ОСОБА_10 також не дотримувалася Правил дорожнього руху, оскільки повинна була надати йому дорогу, так як його автомобіль знаходився на головній дорозі і вона бачила його, проте проявила самовпевненість та перед початком руху не переконалася, що це буде безпечно. Позовні вимоги, заявлені потерпілою, визнав частково.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його винуватість у вчиненому підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими доказами у їх сукупності:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , допитаної в судовому засіданні про те, що ОСОБА_10 приходиться їй рідною сестрою, вона завжди була активна, сповнена сил та енергії, займалася благодійністю. 03.08.2020 її чоловікові зателефонували знайомі та повідомили про те, що ОСОБА_10 потрапила у ДТП. Приїхавши на місце ДТП, вони побачили два автомобіля - автомобіль сестри Daewoo Matiz лимонного кольору та інший автомобіль темного кольору, який врізався у стовп. ОСОБА_10 забрали у лікарню, вона перебувала у реанімації. Згодом її перевели у палату, а потім відпустили на амбулаторне лікування додому, проте вона була лежача, необхідно було робити операцію, в неї утворився набряк головного мозку. Через деякий час ОСОБА_10 стало гірше, вона була нерухома, її знову помістили до реанімації, однак вона згодом померла від отриманих в ДТП травм.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , допитаного в судовому засіданні про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Так, в серпні 2020 у вечірній час доби, більш точної дати та часу не пам`ятає, він працював в саду, коли почув звук автомобілю, який дуже швидко наближався, а потім звук удару. Він вийшов з двору та побачив, що сталася ДТП між двома автомобілями темного кольору та жовто-зеленого кольору. З пошкодженого автомобіля зеленого кольору вийшла жінка та впала, водій іншого автомобілю був не сам. Люди викликали карету швидкої допомоги та поліцію. Жінка так і лежала на землі до приїзду швидкої, які в неї були тілесні ушкодження, не знає, оскільки близько не підходив, однак на ній була кров. На його думку, обидва водії допустили порушення Правил дорожнього руху, оскільки потерпіла, повертаючи з с. Ліски в сторону м. Одеси повинна була пропустити автомобіль, який рухався по головній дорозі, однак якщо інший автомобіль рухався із шаленою швидкістю, потерпіла просто не мала змоги його побачити, тому виїхала на середину дороги.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , про те, що 03.08.2022 біля 20 год. він та ОСОБА_12 перебували в якості пасажирів автомобіля Mazda 323 F, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , який здійснював рух по проїзній частині автодороги Одеса - Южне від м. Одеси у напрямку м. Южне, через с. Ліски Лиманського (Одеського) району Одеської області. Рухалися вони у крайній лівій смузі до примикання вулиці Касьяненко с. Ліски Лиманського району Одеської області. В цей час по проїзній частині вулиці Касьяненко с. Ліски Лиманського району Одеської області, автомобіль марки Daewoo Matiz почав здійснювати виїзд на проїзну частину автодороги Одеса-Южне з метою руху у напрямку м. Одеса. Автомобіль Mazda 323 F, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 врізався в автомобіль Daewoo Matiz. Після зіткнення ОСОБА_8 допоміг йому вилізти з автомобілю, потім з автомобіля виліз ОСОБА_13 . Коли вони підійшли ближче, побачили на землі потерпілу, вони самі були всі в крові. Хтось з очевидців викликав карету швидкої допомоги. Під час руху автомобіля він за дорожньою обстановкою не спостерігав, посвідчення водія не має.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаного в судовому засіданні, який надав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_11 , а також пояснив, що він як пасажир дорожню обстановку не контролював, Правила дорожнього руху знає лише трішки;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.08.2020 із схемою та фототаблицею до нього, яким зафіксовані усі фактичні дані, виявлені на місті ДТП;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 04.08.2020, згідно якої автомобіль «Mazda 323», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який зберігається на штраф-майданчику №8, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 31А; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Mazda 323», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 під реєстраційним номером НОМЕР_3 , виданого 26.05.2015, власником якого являється ОСОБА_17 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження, автомобіль «Daеwoo Matiz», з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , який зберігається на штраф-майданчику №8, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 31А; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Daеwoo Matiz» , з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 під реєстраційним номером НОМЕР_4 , виданого 06.08.2014, власником якого являється ОСОБА_10 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження, приєднано до справи в якості речових доказів;

- висновком №20-4996 автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля Mazda 323 F від 10.09.2020 з фототаблицею до нього, згідно якого на момент експертного огляду, а відповідно і на момент ДТП, рульове управління, гальмівна система та ходова частина автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 перебували в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню автомобілем, а отже були відсутні технічні несправності на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу. Оскільки на досліджуваному автомобілі Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 були відсутні технічні несправності (рульового управління, гальмівної системи та ходової частини) які могли б привести до втрати курсової стійкості й керованості даного транспортного засобу, то вирішення питання: «Якщо наявні, чи виникли вони до дорожньо-транспортної події або у момент ДТП?», позбавлено технічного сенсу і не вирішувалось;

- висновком №20-4998 автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «Daewoo Matiz» від 10.09.2020 з фототаблицею до нього, згідно якого гальмівна система автомобіля Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 на момент огляду перебувала в технічно несправному стані. Несправність гальмівної системи автомобіля Daewoo Matiz полягала у непрацездатності гальм лівого переднього колеса. Комплекс обставин, які призвели до утворення цієї несправності, детально описаний у дослідницькій частині. Виникла вказана технічна несправність в момент настання даної події. Ходова частина автомобіля Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 на момент огляду перебувала в технічно несправному стані. Несправність ходової частини автомобіля Daewoo Matiz полягала у пошкодженні стійкі стабілізатора, стійкі лівого переднього колеса та диска лівого переднього колеса. Комплекс обставин, які призвели до утворення цієї несправності, детально описаний у дослідницькій частині. Виникла вказана технічна несправність в момент настання даної події. Рульове управління автомобіля Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 на момент огляду перебувало в працездатному стані. На момент ДТП, рульове управління, гальмівна система та ходова частина автомобіля Daewoo Matiz p/н НОМЕР_2 перебували в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню автомобілем, а отже були відсутні технічні несправності на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу;

- висновком експерта №20-4997 транспортно-трасологічної експертизи слідів та пошкоджень на автомобілях Daewoo Matiz і Mazda 323 F та на проїзній частині дороги від 22.09.2020 з фототаблицею та масштабною схемою до нього, згідно якого на автомобілі Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 , слідів характерних для контактування з іншим транспортним засобом окрім автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 , не виявлено. На автомобілі Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 , слідів характерних для контактування з іншим транспортним засобом окрім автомобіля Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 та іншою перешкодою окрім стовпа електромережі, не виявлено. Первинний контакт мав місце передньою частиною автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 з лівою бічною частиною автомобіля Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 при цьому кут між поздовжніми висями автомобілів був близько 90±5° (відлічується від поздовжньої осі автомобіля Mazda 323 F до поздовжньої осі автомобіля Daewoo Matiz проти годинникової стрілки). Після первинного контактування автомобіль Daewoo Matiz став рухатися с розворотом по ходу руху годинникової стрілки у наслідок чого відбулося контактування правою бічною частиною автомобіля Mazda 323 F з лівою бічною частиною автомобіля Daewoo Matiz. Після контактування транспортних засобів автомобіль Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 виїхав за межі проїзної частини та контактував передньою частиною зі стовпом електромережі. Після контактування транспортних засобів автомобіль Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 виїхав за межі проїзної частини та контактував передньою частиною зі стовпом електромережі. Місце контактування автомобілів Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 та Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 розташовується на відстані 9.3-9.9м від правого краю проїзної частини дороги та на відстані приблизно 11.0м від ближньої межі вул. Касьяненко за напрямком руху автомобіля Mazda 323 F.;

- протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження, наданих Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області, з таблицею стоп-кадрів до нього від 06.08.2020;

- постановою про приєднання предметів до справи як речових доказів від 06.08.2020, згідно якої цифровий носій інформації диск VIDEX DVD+R16 4,7 Gb 120 min. зберігається у матеріалах кримінального провадження;

Відеозаписи оглянуто в судовому засіданні в присутності сторін кримінального провадження;

- висновком експертів №20-4999/5001 відеотехнічної та автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобіля Mazda 323 з автомобілем Daewoo Matiz від 07.10.2020 з додатками до нього, згідно якого водію автомобіля Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 необхідно було перед початком руху переконатись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, та на перехресті нерівнозначних доріг, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, а також не перетинати лінію дорожньої розмітки 1.3, що передбачено вимогами п.п. 10.1 та 16.1 Правил дорожнього руху України. Вирішення питання про технічну можливість у водія автомобіля Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 уникнути пригоди належним виконанням умов п.п. 10.1 і 16.1 та дорожньої розмітки 1.3 ПДР безпредметно, у зв`язку із тим, що на момент початку цього маневру у водія були відсутні ознаки його небезпечності внаслідок значного перевищення водієм автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 своєї швидкості. Водій автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 повинен був рухатися, не перевищуючи встановленої в населених пунктах швидкості руху транспортного засобу, а у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, що передбачено вимогами п.п. 12.4, 12.9 (б) та 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 належним виконанням вимог п.п.12.4 та 12.9 (б) ПДР мав технічну можливість уникнути настання ДТП. В умовах даної дорожньо-транспортної події швидкість руху автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 , перед початком слідоутворення була не менше ніж 109.8+116.0 км/год. Невідповідності вимогам п.п.12.4 та 12.9 (б) ПДР, зі сторони водія автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 , створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку. Оскільки вирішення питання про технічну можливість у водія автомобіля Daewoo Matiz р/н НОМЕР_2 уникнути пригоди належним виконанням вимог п.п. 10.1 і 16.1 та дорожньої розмітки 1.3 ПДР безпредметно, то вирішення питання про причинний зв`язок з виникненням ДТП, також безпредметно;

Допитані в судовому засіданні судові експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 роз`яснили та підтвердили висновок експертизи.

- протоколом огляду місця події від 26.09.2020, згідно якого в приміщенні ООКЛ оглянуто труп ОСОБА_10 ;

- висновком судово-медичної експертизи №271(564) від 14.10.2020 за фактом смерті ОСОБА_10 , згідно якого на трупі ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді саден голови, крововиливів в м`які тканини голови, переломів кісток черепу, забою мозку; закрита травма грудної клітини у вигляді синців, переломів лівих ребер, синці верхніх та нижніх кінцівок. Характер і морфологічні особливості ушкоджень, що були у ОСОБА_10 свідчать про те, що вони заподіяні дією тупого предмета (предметів). Локалізація та механізм ушкоджень у ОСОБА_10 свідчать про те, що вони могли утворитися в результаті транспортної травми, зокрема, в салоні автомобіля під час керування з наступним зіткненням легкового автомобіля з іншим легковим автомобілем. Дані ушкодження заподіяні у відносно короткий проміжок часу, у своїй сукупності були небезпечними для життя та згідно п.2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_10 знаходиться в причинному зв`язку з поєднаною травмою, утвореною при дорожньо-транспортній пригоді у вигляді закритого перелому кісток черепу з забоєм головного мозку, множинних переломів лівих ребер, безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16:20 год. в ООКЛ.

Оцінюючи вищезазначені докази, всупереч доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку про те, що всі досліджені у суді першої інстанції докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. У сукупності всі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що водій автомобілю Mazda 323 F, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 належним виконанням вимог пунктів 12.4, 12.9 б) «Правил дорожнього руху» України, мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній події та його дії перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного та дали можливість суду першої інстанції прийти до однозначного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника провідсутність причинного зв`язку між скоєнням ДТП та настанням смерті потерпілої є необґрунтованими. Вказаним доводам суд першої інстанції дав належну оцінку, та зазначив, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №271(564) від 14.10.2020 смерть ОСОБА_10 знаходиться в причинному зв`язку з поєднаною травмою, утвореною при дорожньо-транспортній пригоді у вигляді закритого перелому кісток черепу з забоєм головного мозку, множинних переломів лівих ребер, безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника суд першої інстанції надав оцінку не тільки діям обвинуваченого ОСОБА_8 , але також встановив, що дійсно, в діях водія ОСОБА_10 вбачаються ознаки порушення ПДР, разом із тим, згідно висновку експерта №20-4999/5001 відеотехнічної та автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів від 07.10.2020, саме водій автомобіля Mazda 323 F р/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 належним виконанням вимог п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР мав технічну можливість уникнути настання ДТП.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо визнання недопустимим доказом у вказаному кримінальному провадженні висновку експерта №271-564 від 28.09.2020 є необґрунтованими, оскільки експерт під підпис ознайомлений з правами та обов`язками передбаченими ст. 69 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ст.ст. 384, 385 КК України за відмову або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу свідомо неправдивого висновку чи за розголошення даних досудового слідства або дізнання. Також матеріалами кримінального провадження не підтверджено порушення права на захист обвинуваченого при проведенні вказаного висновку експерта, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 290 КПК України був ознайомлений після завершення досудового розслідування з матеріалами досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ст. 221 КПК України підозрюваний ОСОБА_8 під час досудового розслідування за відповідним клопотанням міг ознайомитись з матеріалами кримінального провадження до завершення досудового розслідування.

Всупереч доводам апеляційної скарги висновки органу пробації у судовій доповіді не є обов`язковими для суду при вирішенні питання щодо призначення покарання обвинуваченому.

Також доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки особі обвинуваченого, є необґрунтованими, оскільки суд врахував те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, те, що він скоїв необережне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст. 12 КК України та яке спричинило смерть людини.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 , необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Таким чином апеляційний суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним, справедливим та призначене у відповідності до вимог ст. 50 та 65 КК України.

При цьому колегія суддів зауважує, що думка потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання не є визначальною, а повинна враховуватися у сукупності з усіма обставинами кримінального правопорушення, що узгоджується з правовою позицією викладеній у постанові від 15.02.2024 справа № 545/903/22 ВС ККС, у постанові 12.04.2023 ВС ККС справа №606/1059/22.

Разом з цим, позиція потерпілої, яка наполягала на призначенні засудженому покарання не пов`язаного із ізоляцією від суспільства, а також обставина відшкодування їй в повному обсязі завданої шкоди, у цій справі не мають вирішального значення, з огляду на суспільну небезпеку інкримінованого особі діяння у сфері безпеки руху.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком районного суду та вважає, що призначена міра примусу до обвинуваченого узгоджується з вимогами закону, є необхідною та достатньою для його виправлення, справедливою та такою, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність і відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого.

Також суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, його особи, характеру вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, а саме матеріальної шкоди у розмірі 213270.09 грн., моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., з чим погоджується й апеляційний суд. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає вимоги апеляційної скарги про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення безпідставними та недоведеними.

З огляду на вищевикладене колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000786 від 04 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4