ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1288/25 Справа № 202/4579/25 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000022 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпра від 11 червня 2025 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженка смт.Кринички, Дніпропетровської області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

Зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, так як підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 11 червня 2025 року було відмовлено у задоволені клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 11 червня 2025 року було відмовлено у задоволені клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 21.00 години вечора до 06.00 години ранку наступної доби, крім випадків необхідності запобігання загрози життю і здоров`ю, із покладанням обов`язків: - прибувати за викликом до суду, прокурора та/або слідчого за кожним викликом; - повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання та/або праці; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що матеріали клопотання свідчать про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявні ризики , передбачені п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПУ України не підтверджений, оскільки підозрювана раніше не судима, має постійне місце роботи та законне джерело доходу, врахував дані про особу та наявність міцних соціальних зв`язків, а також те, що прокурором не доведено те, що неможливо запобігти встановленим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрювану та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин, суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ці вимоги закону були дотримані.

Так, відповідно до наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та не оскаржуються прокурором.

Також, слідчим суддею правильно встановлено відповідно до ст. 177 КПК України наявність ризиків того, що підозрювана може: - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; -незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, так як ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, що полягає у одержані службовою особою, для себе неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, також підозрювана може впливати на свідків для зміни їх показів в суді, при цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано визнав ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведеним, оскільки слідчим не надано належних доказів того, що підозрювана може продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має постійне місце роботи та законне джерело доходу.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також особу підозрюваної, та наявність міцних соціальних зв`язків.

Доводи прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого цій підозрюваній кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення її від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , особі підозрюваної, яка має міцні соціальні зв`язки , наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваної та дієвості кримінального провадження щодо неї.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваної відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 11 червня 2025 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 11 червня 2025 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3