ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного (відеоконференція) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000003 від 02 січня 2024 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стороженець Чернівецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , солдата на посаді стрільця-снайпера в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 27 вересня 2025 року.

Як альтернативний запобіжний захід визначено обвинуваченому ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткового мінімум для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень та в разі її внесення, покладено на нього наступні обов`язки:

1)прибувати до суду із встановленою останнім періодичністю;

Провадження № 11-кп/822/278/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. ст.422-1 КПК України Доповідач: ОСОБА_9

2) не відлучатися із м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання, військової служби та/або роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю.

Апеляційні вимоги мотивують тим, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначають, що прокурором не надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри.

Стверджують, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначають, що судом визначено надто великий розмір застави, оскільки ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, не працює, проживає з дідусем та не має у своєму володінні рухомого чи нерухомого майна.

Просять врахувати апеляційний суд те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, не є судимою особою, має добру репутацію за місцем проживання в колі своїх знайомих та друзів, є учасником бойових дій, важко хворіє, проживає лише з дідусем.

Заслухавши доповідь судді, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, доводи прокурора ОСОБА_5 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Сторожинецького районного суду Чернівецької області перебуває кримінальне провадження №0000003 від 02 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість та доведеність обвинувачення ОСОБА_7 є предметом розгляду даного кримінального провадження та не може бути предметом розгляду апеляційного суду під час перегляду ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суд Чернівецької області від 09 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду від 27 травня 2025 року до 26 липня 2025 року.

Внаслідок закінчення строку дії ухвали суду про продовження запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений з-під варти.

27 липня 2025 року прокурором ОСОБА_5 було заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

Оскаржуваною ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 липня 2025 року клопотання прокурора було задоволено та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 вересня 2025 року, з визначенням розміру застави.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що йому інкримінується вчинення тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів вважає, що прокурором у даному кримінальному провадженні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які продовжують існувати та не зменшились.

Зокрема, ризик переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2 ст. 307 КК України, яка відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та санкція інкримінованої статті передбачає безальтернативний вид покарання у виді позбавлення волі. Усвідомлюючи невідворотність реального відбування покарання, останній може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду.

Також наявний ризик впливу з боку ОСОБА_7 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки останній, перебуваючи на волі, може чинити на них тиск з метою схилити їх до зміни показів або відмови ними від наданих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, існує ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень в сфері обігу психотропних речовин, оскільки ОСОБА_7 , будучи в статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000003 від 05 січня 2023 року, вчинив інкримінований йому злочин, перебуваючи під дією запобіжного заходу у виді застави.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , продовжують існувати та не зменшились, а отже суд першої інстанції прийняв правильне рішення про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому.

Також, судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, визначено заставу, яка гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого у разі її внесення.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Колегія суддів вважає, що суд, враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в сфері обігу психотропних речовин, обставини інкримінованого злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що обвинувачений сплатив в іншому кримінальному провадженні 200 тисяч гривень застави, після чого став суб`єктом даного кримінального провадження, у цьому конкретному випадку визначив заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, що є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і відповідає меті застосування запобіжного заходу.

Визначений розмір застави узгоджується із вимогами ст. 182 КПК України та позицією ЄСПЛ, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На думку судової колегії, перспектива втрати такого розміру застави буде належною гарантією задля запобігання встановленим ризикам та забезпечення дотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, не є судимою особою, має добру репутацію за місцем проживання, в колі своїх знайомих та друзів, є учасником бойових дій, проживає лише з дідусем, не зменшують доведених ризиків, оскільки ці обставини не перешкодили кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .

Доказів, які б вказували на те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора, матеріали справи не містять і апелянтами не надано.

Посилання обвинуваченого про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є безпідставними, оскільки домашній арешт, у даному випадку, не є співмірним доведеним ризикам та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із рішенням районного суду, оскільки судом підчас розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено підстав, які б свідчили про втрату актуальності ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Таким чином, наведені апелянтом доводи не дають підстав для скасування судового рішення та застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж фактично обраний або зменшення розміру визначеної застави, а тому подану апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 176 - 178, 331, 404, 405, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 липня 2025 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_9

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3