УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001218, відомості щодо якого було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.5 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

16 квітня 2025 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001218, відомості щодо якого було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.5 ст.190 КК України, на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001218 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.04.2025 до Шевченківськього УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи, використовуючи завідомо підроблені документи, шляхом обману намагаються заволодіти правом власності на квартиру АДРЕСА_2 . Так, встановлено, що 28.03.2025 до УКР ГУНП у м. Києві звернулася із заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , про те що ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за участі інших невстановлених осіб, у тому числі приватних нотаріусів, реєстраторів, шляхом обману заволоділи квартирою АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за ОСОБА_7 , та належить ОСОБА_5 , як спадкоємиці ОСОБА_7 , чим останній завдано матеріального збитку на суму 6 125 000 (шість мільйонів сто двадцять п`ять тисяч) гривень. 20.12.2004, ОСОБА_5 , в інтересах якої діяла ОСОБА_8 , уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРМЕС» Договір купівлі-пролажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , відповідно до умов якого, ОСОБА_5 , набула у власність квартиру, загальною площею 50.80 кв.м. розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, ОСОБА_5 , у зв`язку із зміною місця проживання та виїздом проживати за кордон, 24.10.2011 здійснила відчуження вищевказаної квартири на користь ОСОБА_7 шляхом укладання з ним Договору купівлі-продажу квартири. Так, 24.10.2011, між ОСОБА_5 , як продавцем та ОСОБА_7 , як покупцем укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , згідно якого ОСОБА_7 придбав у власність квартиру загальною площею 50,80 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна та власнику було надано Витяг про державну реєстрацію прав. Законність правочинів, здійснених між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРМЕС», а в подальшому між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , підтверджується серед іншого Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Технічними паспортами на квартиру АДРЕСА_2 . Так, ОСОБА_4 , за сприяння та участі інших учасників злочинної групи, здійснила підроблення офіційного документу, а саме Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , до якого внесли завідомо неправдиві відомості а саме те, шо нібито ОСОБА_5 , 10.10.2006 продала ОСОБА_4 , квартиру загальною площею 50,80 кв.м. розташовану за алресою: АДРЕСА_1 та в подальшому, для підтвердження такого правочину, здійснили підроблення підпису ОСОБА_5 в графі «Продавець» виконаного нібито самою ОСОБА_5 . В подальшому, для прикриття своїх злочинних дій та можливості приховування нерухомого майна від єдиних та законних його власників, а саме вищевказаної квартири, яка являється предметом вчинення ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, остання, за злочинної допомоги інших учасників злочинної групи, за фіктивних обставин, здійснили завідомо фіктивний правочин, а саме, уклали договір іпотеки вищевказаної квартири, нібито під отримання грошових коштів в сумі 146000 доларів США, із зобов`язаннями їх повернути до 10.10.2026. Для здійснення таких злочинних дій, ОСОБА_4 , використала, ряд приватних нотаріусів, які за завідомо фіктивними та підробленими офіційними документами, здійснили державну реєстрацію обтяжень на об`єкт нерухомого майна а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, продовжувала належати ї законному власнику ОСОБА_7

08 квітня 2025 року постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві майно, що є предметом розгляду вказаного клопотання було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та враховуючи, що майно має статус речового доказу у кримінальному провадженні, з метою його належного збереження прокурор просить накласти арешт на об`єкт нерухомості.

Прокурор в судове засідання не прибув, між тим, до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява слідчого у якій він просив проводити судове засідання без його участі. Крім того у додатках до вказаної заяви було долучено підтвердження повідомлення власника майна про судове засідання.

Власник майна у судове засідання, будучи належним чином повідомленим не прибув, заяв чи клопотань до суду не направляв.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, суд встановив, що Слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001218 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

08 квітня 2025 року постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві майно, що є предметом розгляду вказаного клопотання було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за обставинами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження вилученого майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001218, відомості щодо якого було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.5 ст.190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1