Справа №463/7621/25
Провадження №1-кп/463/501/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року місто Львів

Личаківський районний суд міста Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні в залі суду в місті Львові за відсутності учасників судового провадження та фіксації засідання технічними засобами відповідно до положень ст.382КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000691 від 10.08.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звреєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого, востаннє Личаківським районним судом міста Львова 11.08.2025 року до покарання у виді пробаційного нагляду терміном на два роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

встановив:

Личаківським районним судом міста Львова ухвалено рішення у справі № 463/3299/25 від 14.04.2025 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 місяців, яке набрало законної сили. Вказаним рішенням суду визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладено обовязки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 200 м. до місця проживання, заборонити контактувати із постраждалою особою ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України.

Разом з тим, ОСОБА_3 , будучи ознайомлений із рішенням

Личаківського районного суду м. Львова від 14.04.2025 року про встановлення відносно нього обмежувального припису, 10.08.2025, приблизно о 16 год. 44 хв., діючи умисно, знехтував обов?язковими до виконання приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, порушив обмежувальний припис, а саме прийшов у місце проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ., нехтуючи забороною перебувати в зазначеній квартирі та перебував у зазначені квартирі.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

До суду відповідно до вимог ст.291, 301, 302 КПК України надійшов обвинувальний акт з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні також додано: 1) письмову заяву підозрюваного, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2)матеріали кримінального провадження, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Зі змісту заяви обвинуваченого, яка була складена у присутності захисника, вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, а саме: в умисному невиконанні обмежувального припису, що застосований до нього судом; погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст.302КПК України та надає свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За вимогами частини 2 ст.382КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107КПК України не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, оглянувши матеріали кримінального провадження та враховуючи, що обвинувачений свою винуватість визнав та не оспорює обставини, встановлені органом досудового розслідування, вважає доведеним, що ОСОБА_3 умисно невиконував обмежувальний припис, що застосований до нього судом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст.50КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах та вчинення злочину повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що він скоїв кримінальний проступок, вчинив кримінальне правопорушення відносно своєї близької особи, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неодружений, раніше судимий, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді пробаційного нагляду.

Судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду міста Львова від 11.08.2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 02 роки та покладено відповідні обов`язки.

Кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_3 вчинив 10.08.2025 року, тобто до ухвалення попереднього вироку від 11.08.2025 року.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст.59-1КК України, пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення. Однак, аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про відсутність таких обставин.

Зокрема, вирок Личаківського районного суду м. Львова від 11.08.2025 року не був пред`явлений до виконання. Протилежного суду не надано.

Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення (10.08.2025 року) ОСОБА_3 не перебував під пробаційним наглядом. Отже, вказані обставини не виключають застосування покарання у вигляді пробаційного нагляду за новими кримінальним правопорушенням.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч.1 ст.49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до ч.4 ст.59-1 КК України, пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, які передбачені ч. 2, ч. 3 ст. 59-1 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, при цьому враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, саму особу обвинуваченого та його майновий та сімейний стан.

Також, на думку суду, покарання у виді пробаційного нагляду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєних проступків і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненого порушення. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенні, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінального правопорушення повинно бути помірним кримінальному проступку.

Відтак остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити його у виді 02 років пробаційного нагляду.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 368-371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, і призначити йому покарання у виді 01 року 06 місяців пробаційного нагляду.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_3 остаточно за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Личаківського районного суду міста Львова від 11.08.2025 року, визначити покарання у виді 02 років пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Роз`яснити, що ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду станом на час ухвалення цього вироку карається обмеженням волі на строк до трьох років.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через місцевий суд, який його ухвалив, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Строк апеляційного оскарження вироку у випадку ухвалення його в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду обчислюється з дня отримання особою копії судового рішення.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору направити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1