Справа № 715/1217/25
Провадження № 1-кп/715/144/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.08.2025 селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кліводин Кіцманського району Чернівецької області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тиа Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) у званні старшого сержанта, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2024 року, старший сержант ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тиа Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б), будучи достовірно обізнаний про те, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а також оголошено та підводиться загальна мобілізація, у зв`язку з чим діють обмеження щодо виїзду громадян України за її межі, усвідомлюючи свої службові повноваження, службове становище та пов`язані з цим можливості, тобто достеменно володіючи службовою інформацією щодо порядку та особливостей несення служби прикордонними нарядами на державному кордоні України та зокрема на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону, де він проходив військову службу, в ході переписки в соціальних групах мережі Інтернет із громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дізнався про бажання останнього перетнути державний кордон України до Республіки Румунія зважаючи на вищевказані діючі обмеження.
При цьому, у старшого сержанта ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на його особисте незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за вчинення в його інтересах дій з використанням свого службового становища.
Так, на початку листопада 2024 року, але не пізніше 03.11.2024 в ході переписки в соціальних групах мережі Інтернет ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення виказав громадянину ОСОБА_6 прохання щодо надання йому ( ОСОБА_4 ) грошових коштів в якості неправомірної вигоди за вчинення ним, ОСОБА_4 , як службовою особою в інтересах ОСОБА_6 , як того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища, які полягають у наданні йому, ОСОБА_6 , службової інформації про час та місця несення служби з охорони Державного кордону України прикордонними нарядами відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, а також сприянні ним, ОСОБА_4 , в незаконному переправленні ОСОБА_6 через Державний кордон України, в тому числі шляхом надання порад та вказівок щодо найбільш оптимального та безпечного маршруту руху під час здійснення вищевказаної протиправної діяльності на Державному кордоні України, за наявності яких ОСОБА_6 мав би можливість безперешкодно перетинати державний кордон України поза пунктами пропуску до Республіки Румунія.
В ході зазначеного спілкування ОСОБА_4 , сприймаючи ОСОБА_6 за жителя м. Львова інструктував його щодо порядку та умов незаконного переправлення через державний кордон, надавав поради та вказівки з цією метою.
03.11.2024 ОСОБА_4 , в месенджері «WhatsApp», впевнившись у намірах ОСОБА_6 , перетнути державний кордон України до Республіки Румунія зважаючи на вищевказані обмеження, обіймаючи ту ж саму посаду, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повідомив, що за грошові кошти в сумі 20 000 Євро він ( ОСОБА_4 ) переправить його ( ОСОБА_6 ) через державний кордон з України до Республіки Румунія, поза межами пунктів пропуску при цьому запевнив останнього у позитивному результаті такого переправлення.
В ході цього ж листування ОСОБА_4 , запропонував здійснити переправлення ОСОБА_6 , 7-8 січня 2025 року, однак останній, на той час, відмовився за відсутності заявленої ОСОБА_4 суми грошових коштів.
Під час наступних телефонних листувань в додатку «WhatsApp» у період з 06 по 07 січня 2025 року ОСОБА_4 , проявляючи ініціативу, з`ясовував у ОСОБА_6 про готовність останнього для переправлення через Державний кордон України, інструктуючи останнього про те, що йому ( ОСОБА_6 ) необхідно буде доїхати потягом до м. Чернівці, де він ( ОСОБА_4 ) особисто зустріне, організує та детального проінструктує щодо подальшого перетину ОСОБА_6 . Державного кордону України до Республіки Румунія.
На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився, при цьому розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 , звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності ОСОБА_4
16.01.2025 близько 11.24 год. за попередньою домовленістю та вказівок ОСОБА_4 , ОСОБА_6 потягом, сполученням Львів-Чернівці, прибув на залізничний вокзал м. Чернівці, що за адресою: м. Чернівці, вул. Вокзальна, 38, де його зустрів ОСОБА_4 у форменому одязі працівника ДПСУ, після чого провів до свого автомобіля «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований напроти залізничного вокзалу та посадив ОСОБА_6 на переднє пасажирське сидіння, після чого сів за кермо вказаного вище транспортного засобу та поїхав в сторону с. Багринівка, Чернівецького району, Чернівецької області, яке розташоване в безпосередній близькості до державного кордону з Республікою Румунія, де він планував організувати переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України поза межами пункту пропуску.
Тобто військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ старший сержант ОСОБА_4 з метою доведення злочину до кінця, уникнення викриття його протиправної діяльності працівниками правоохоронних органів та інших громадян, використовуючи своє службове становище, як працівника Держприкордонслужби, формений одяг встановленого зразка, а також службове посвідчення планував організувати переправлення ОСОБА_6 на ділянці відповідальності відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, де він і ніс військову службу з охорони державного кордону.
Рухаючись в автомобілі в сторону с. Багринівка, Чернівецького району, Чернівецької області 16.01.2025 у період часу з 11.29 год. по 13.18 год. ОСОБА_4 провів детальний інструктаж ОСОБА_6 щодо подальшого перетину Державного кордону України на ділянці відповідальності відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, що супроводжувалося детальним роз`ясненням напрямку подальшого руху ОСОБА_6 через державний кордон України, точну відстань до Республіки Румунія (500 м), роз`яснивши особливості ділянки у місці перетину державного кордону, при цьому пообіцявши останньому, що особисто підвезе якомога ближче до лінії Державного кордону України.
При цьому, на шляху руху до с. Багринівка, Чернівецького району, Чернівецької області щоб не бути викритим в протиправній діяльності, дотримуючись умов конспірації ОСОБА_4 заїхав в с. Коровія Чернівецького району, Чернівецької області, зупинив автомобіль та в ході спілкування з ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з особистих злочинних корисливих мотивів і мети незаконного збагачення, одержав від нього ОСОБА_6 заздалегідь виготовлені на справжні засоби, які імітують грошові кошти в сумі 20 000 Євро (відповідно до курсу Національного банку України станом на 16.01.2025 - 870 594 грн.) в якості оплати за незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон з України до Республіки Румунія, поза межами пункту пропуску, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ.
Після отримання грошових коштів ОСОБА_4 , сприймаючи їх як справжні та розпорядившись ними на власний розсуд приховав їх у багажнику «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_2 та з метою уникнення викриття факту перевезення ОСОБА_6 , як військово зобов`язаної особи в напрямку державного кордону з Республікою Румунією, а також його можливого затримання прикордонним нарядом, працівниками поліції чи ТЦК та СП, наказав ОСОБА_6 сісти в багажник його автомобіля, накрив його ковдрою та за кермом свого автомобіля продовжив рух в сторону с. Багринівка, Чернівецького району, Чернівецької області.
В подальшому, 16.01.2025, близько 13.18 год. протиправні дії ОСОБА_4 щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України припинені працівниками правоохоронних органів в АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, вказав, що щиро розкаюється, вчинив інкриміновані йому діяння через збіг тяжких обставин. Зокрема посилався на те, що він проживає зі своєю бабусею та дідусем та двома його неповнолітніми братом та сестрою, їх матір позбавлена батьківських, батька немає, він єдиний, хто утримує сім`ю, бабуся, яка є опікуном неповнолітніх брата та сестри є пенсіонеркою, хворіє. Також зазначав, що він має боргові зобов`язання перед банком.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого.
Суд вважає доведеним, що викладене в обвинуваченні діяння мало місце, в діях обвинуваченого ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, тобто у проханні надати службовій особі неправомірну вигоду для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприянні її вчиненню порадами, вказівками, з корисливих мотивів.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання та несення служби, що є учасником бойових дій, його майновий стан та стан його здоров`я, зокрема, що на обліку у лікаря нарколога те психіатра не перебуває, є здоровим, що він раніше не судимий, його молодий вік, а також те, що він виховувався без батьківського піклування.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 22 роки, не одружений, дітей не має. Раніше не судимий. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Проживає з дідом та бабусею, неповнолітніми братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та малолітньою сестрою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Мати позбавлена батьківських прав відносно дітей, в тому числі і щодо обвинуваченого. Батька немає. За місцем проживання та несення служби характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Є учасником бойових дій.
З огляду на особистість обвинуваченого суд вважає, що він не є особою суспільно небезпечною, яка здатна на системне вчинення кримінальних правопорушень. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував, що вказаний тяжкий злочин вчинив, фактично з корисливого мотиву, оскільки мав намір отримати кошти за вчинене, так перебуває у скрутному матеріальному становищі, фактично самостійно утримує своїх неповнолітніх брата та сестру, допомагає діду з бабою, які є особами похилого віку.
Як пом`якшуючі покарання обставини обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, його молодий вік.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 немає.
Вказані обставини, в тому числі ступінь фактичної тяжкості вчинених злочинів та обставини їх скоєння, його роль у вчиненому злочині, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, із врахуванням даних про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, психічними розладами не страждає, має позитивну характеристику за місцем проживання та несення служби, його спосіб життя та стан здоров`я, у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості скоєного.
Суд вважає, що такі обставини є достатньою підставою для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України і призначення покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 332 КК України.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий корисливий злочин, суд вважає, що йому слід призначити додаткове покарання у виді конфіскації всього належного майна, за винятком житла, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК.
Також виходячи із того, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин із використанням свої службових повноважень, тому йому слід призначити додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та із несенням служби з охорони державного кордону.
Отже, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі з позбавлення права займатись позбавлення права займати посади в Державній прикордонній службі із конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла, яке належить відбувати реально, є доцільним та виправданим в аспекті визначеної законом мети покарання, і не тільки щодо виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а й щодо превенції вчинення злочинів іншими особами.
На думку суду застосувати щодо обвинуваченого приписи ст. 75 КК, як того просив у своїй промові захисник останнього, не буде відповідати меті призначення покарання за вчинене ними діяння, оскільки, як вже зазначалося судом, відповідно до ст. 12 КК вчинений обвинуваченими злочин ч. 3 ст. 332КК України належить до категорії тяжких, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив даний злочин, використовуючи своє службове становище, з метою особистого збагачення у важкий для держави та суспільства в цілому час, а саме в період введення на території України воєнного стану внаслідок протидії збройній агресії російської федерації та сприяв у переправленні за межі України осіб призовного віку, які можливо потенційно могли б стати на захист країни, що в сукупності з викладеним вище свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368 та ч. 3 ст. 332 КК України та за їх вчинення призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та із несенням служби з охорони державного кордону строком на 2 (два) роки;
- за ч. 3 ст. 332 КК України призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та із несенням служби з охорони державного кордону строком на 3 (три) роки та з конфіскацією усього майна, за виключенням житла.
На підставі ч. 1, ч. 3 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та із несенням служби з охорони державного кордону строком на 3 (три) роки та з конфіскацією усього майна, за виключенням житла.
На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_4 спеціального звання «старший сержант».
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.
В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання обвинуваченого під вартою з 16.01.205 року по 24.01.2025 року.
До набрання вироком законної сили, обвинуваченому ОСОБА_4 залишити міру запобіжного заходу у вигляді застави, яка обрана ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.01.2025 року.
Речовий доказ: автомобіль марки «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 конфіскувати в дохід держави, скасувавши арешт.
Речовий доказ: мобільний телефон ОСОБА_4 марки iPhone 12 Pro Мах, імеіі: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 , з абонентськими номерами № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , конфіскувати в дохід держави.
Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung Galaxy А51» імеіі: НОМЕР_7 , імеі2: НОМЕР_8 , з абонентським номером № НОМЕР_9 , що вилучений у ОСОБА_4 , конфіскувати в дохід держави.
Речовий доказ: мобільний телефон «Redmi», який не вмикався, через відсутність заряду, в телефоні наявна сім-картка з нанесеним на ній номером № НОМЕР_10 , що вилучений у ОСОБА_4 , конфіскувати в дохід держави.
Речовий доказ: сім-картку оператора мобільного зв`язку на якій нанесено номер № НОМЕР_11 , також на картці наявний рукописний номер № НОМЕР_5 , що вилучений у ОСОБА_4 , конфіскувати в дохід держави.
Речовий доказ: грошові кошти в сумі 5000 грн, що вилучені у ОСОБА_4 , що опечатані у сейф пакет № S2004572, що передано на зберігання до Хмельницької філії АТ КБ «Приват Банк», конфіскувати в дохід держави.
Речовий доказ: мобільний телефон «Самсунг Гелексі», що належить ОСОБА_6 , що переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів п`ятого слідчого відділу (з дислокацією м. Чернівці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому повернути ОСОБА_6 .
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: