8372/25-Вих
Справа № 307/2364/25
Провадження № 1-кс/307/511/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2025 року м.Тячів
Заявниця зазначає, що частину цього майна вона знайшла самостійно, опитуючи знайомих, про що повідомила поліцейським. Довідалась, що крадіжку цих будівельних матеріалів замовив сам ОСОБА_8 , що всі будівельні матеріали він використовував на своєму будівництві житлового будинку в АДРЕСА_1 , який він недавно придбав. Також, їй відомо, що саме ОСОБА_8 ховає ОСОБА_7 від правоохоронців, винайнявши йому окреме житло у м.Тячів. Також, вона надала слідчому інформацію про свідка, якого ОСОБА_8 залучив для перевезення будівельних матеріалів (дощок) підводою від її будинку на будівництво в АДРЕСА_1 , в той же момент, коли ОСОБА_7 на причепі легковим автомобілем перевозив інші матеріали. Однак слідчий заявив, що він доручив це іншому працівнику, але той пішов у відпустку.
Однак, група слідчих протягом двох тижнів з моменту отримання додаткової інформації про співучасника (організатора) крадіжки, про місце перебування крадія, не вжила необхідних заходів щодо проведення слідчих дій, зокрема: не допитували свідків події; не проводився огляд місця події, та не було затримано підозрюваного і не виконано постанову суду про його доставку до суду; не призначено товарознавчі експертизи. Внаслідок цієї бездіяльності їй завдано моральної шкоди, оскільки вона не можу отримати відшкодування за завдану матеріальну шкоду.
Заявниця ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засідання скаргу підтримали та просили задовольнити, посилаючись на доводи зазначені в скарзі.
Прокурор в судовому засіданні вважає подану скаргу необгрунтованою та передчасною, тому у задоволенні просить відмовити.
Уповноважена особа (слідчий) Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області в судовому засіданні підтримав думку прокурора та просив у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення заявниці та її представника, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали справи слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
За приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
За змістом вказаної норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття.
За змістом ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно ч.1 ст.36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Пунктом 9 частини 2 цієї ж статті КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ч.1 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Разом із тим, у разі оскарження бездіяльності прокурора чи слідчого, яка полягає в у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримувався слідчий чи прокурор процедури, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК України щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.
Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто, саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Таким чином, підстави до початку досудового розслідування законодавець визначив як «обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» (ч. 1 ст. 214 КПК).
При цьому відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи факт реєстрації вказаного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, відсутні підстави для повторно внесення такого в ЄРДР та фактичного дублювання реєстрації. В іншому випадку, таке дублювання не відповідало б вимогам Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора 30 червня 2020 року за № 298.
Що стосується повідомлення заявниці про організацію ОСОБА_8 злочину, слідчим суддею встановлено, що в межах даного кримінального провадження, потерпіла повідомляла орган досудового розслідування про причетність до вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_8 та наявність на належному йому дворогосподарстві викрадених будівельних матеріалів. Однак, будь-яких клопотань про проведення процесуальних дій, які б підлягали розгляду слідчим у порядку визначеному ст. 220 КПК України, як ствердив у судовому засіданні представник, адвокат ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не заявляла. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що за вказаною адресою було проведено огляд місця події та виявлено певну частину будівельних матеріалів.
Відтак, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Рішення Конституційного Суду України від 17.06.2020 р. N 4-р(ІІ)/2020 положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2025 за №0000428 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та зобов`язання внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 19 серпня 2025 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1