У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та направити справу на новий розгляд.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2025 р., мотивуючи це тим, що копію рішення отримав лише 12.06.2025 р.

Як підставу для скасування, заявник вказує на те, що його заява про вчинення кримінального правопорушення розглянута неуповноваженими службовими особами органу поліції в порядку Закону України «Про звернення громадян», що суперечить вимогам ст. 214 КПК України. На думку заявника, слідчий суддя не надав належної правової оцінки цим порушенням, не забезпечив захист його прав та не врахував вимоги Конституції України, КПК України, міжнародних договорів і практики ЄСПЛ.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

19.05.2025 р. до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга заявника ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області. Скарга обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_5 12.05.2025 р. надіслав за вих. № 5/ГСМ-12 електронною поштою до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області «заяву про вчинення вимагання передачі чужого майна», але у встановлений законом строк процесуальні рішення не прийняті, відомості з його заяви до ЄРДР не внесені, чим порушено вимоги ст. 214 КПК України.

Слідчий суддя встановив, що заява ОСОБА_5 зареєстрована в системі електронного документообігу органу поліції 21.05.2025 р. та розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», Крім того звернення ОСОБА_5 , щодо протиправних дій працівниками ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» зареєстрована за ЄО № 1127 від 14.05.2025 р. та наразі перебуває на розгляді у Секторі дільничних офіцерів поліції ВП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області. На момент розгляду скарги слідчим не прийнято процесуального рішення щодо внесення відомостей до ЄРДР. Водночас, з аналізу змісту поданої заяви слідує, що обставини, викладені ОСОБА_5 , стосуються його незгоди з діями ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» в частині звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, а також кваліфікації таких дій як вимагання, що саме по собі не свідчить про наявність складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_5 не містить конкретного опису події, часу, способу чи інших об`єктивних обставин, які б свідчили про вчинення злочину. Фактично заявником подано оціночне судження щодо правомірності дій представників юридичної особи в межах цивільно-правових відносин, тому відсутні підстави, як для внесення інформації до ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України, так і для задоволення скарги заявника.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів провадження, у скарзі, на бездіяльність посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР заявником ОСОБА_5 зазначено, що посадові особи вказаного управління не виконали вимоги чинного законодавства, а саме не внесли до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 190 КК України. Кримінальні правопорушення, на думку заявника, полягали у тому, що організована група службових осіб ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (голова правління, комерційний директор, головний бухгалтер, юрист тощо) діючи умисно та за попередньою змовою, намагалася примусити його до укладення публічного договору про постачання теплової енергії та до сплати 176 746,28 грн., попри відсутність будь-яких правових підстав. Ці дії, на його думку, були спрямовані на незаконне заволодіння коштами та маскувалися під законну господарську діяльність.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення посадовими особами ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» кримінальних правопорушень.

Так, заявник пов`язує дії службових осіб ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» із вимаганням або шахрайством, вбачаючи у зверненні товариства до суду та пред`явленні фінансових вимог спробу незаконного заволодіння його коштами. Водночас, вказані обставини мають ознаки цивільно-правового характеру та стосуються сплати за спожиті послуги теплопостачання, що і було предметом розгляду у Господарському суді Миколаївської області. Сам заявник не заперечує факту такого судового спору. Отже, сам по собі факт звернення ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» до суду з позовом не свідчить про наявність у діях посадових осіб товариства ознак кримінального правопорушення, а доводи заявника щодо наявності складу злочину є необґрунтованими.

За таких обставин, відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 , а тому слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги, апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2025 року про відмову у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3