Провадження № 1-кп/734/89/25 Справа № 734/4610/24
В И Р О К

іменем України

26 травня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000292 від 26.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Красилівка Козелецького району Чернігівської області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

25.07.2024 приблизно о 21:50 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків, в ході сварки умисно нанесла своєму чоловіку ОСОБА_7 лезом ножа один удар в область серця, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення грудної клітини праворуч, проникаючого поранення правого шлуночка серця, проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS № 210) Стамбул, 11.05.2011 (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», спричинила домашнє насильство у формі фізичного насильства ОСОБА_9 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнала частково та під час допиту показала, що 25.07.2025 о 06 год. вона з чоловіком ОСОБА_7 пішли на підробітки. Заробивши гроші, приблизно о 10 год. вони разом із ОСОБА_10 у його дворі випивали. Надалі з чоловіком вона поїхала додому, по дорозі придбали приблизно 300 гр горілки, яку потім випили. О 15 год. чоловіку потрібно було йти на роботу. Вона ( ОСОБА_3 ) в цей час спала. Проснувшись приблизно на початку 19 год., зателефонувала чоловіку. Виявила, що його телефон знаходиться вдома. Пішла на трасу до грибників, позичила 20 грн, щоб похмелитися. По дорозі на «точку» зустріла знайомого ОСОБА_11 . Випили. ОСОБА_12 сказав тихіше розмовляти, оскільки на кутку випивають ОСОБА_13 з ОСОБА_14 . Разом з ОСОБА_12 пішли додому. Наздогнав чоловік. З ним пішла додому, де чоловік біля погреба взяв пляшку горілки. У кімнаті будинку випили два рази по пів чарки (чоловік сидів на лавочці, а вона на дивані). Це було о 19 год. на початку 20 год. Потім у чоловіка «впала планка», він приревнував до ОСОБА_11 , почав ображати, схватив за волосся, тягав, кинув в її бік столик, одна не попав. Після цього він вхопив кухонний ніж та сказав, що встромить їй ( ОСОБА_3 ) в лоб, а сам повіситься, всунув ніж в стіну. Відштовхувалася. Не зрозуміла, як в руках в неї опинився ніж, яким без замаху вдарила чоловіка, куди наносила удар, не бачила, наміру вбивати не мала. Не розуміла, що наносила удар в життєво важливий орган. Перед нанесенням удару не казала, що вб`є, а потім викличе поліцію. Чоловік після удару затримався. Випили з ним по півчарки. Надалі чоловік встав, щоб вийти, але в першій кімнаті впав. ОСОБА_7 не хотів, щоб викликала швидку. Поклала йому під голову подушку, викликала швидку та поліцію. До приїзду швидкої притискала рану, витирала кров. У поліцію дзвонила 1 раз, а в швидку 2, оскільки вона довго не приїжджала. Де саме знаходився ніж перед тим, як його взяти, не пам`ятає. Убивати чоловіка не хотіла.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що влітку 2024 працював у бізнесмена на городині. Заробивши гроші, вечором взяв спиртне. Вдома в будинку за адресою: АДРЕСА_2 з дружиною ОСОБА_3 почали його вживати (випили приблизно 0,5 л спирту). Приревнував її до іншого чоловіка, розпочалася сварка. Взяв дружину правою рукою за шию ззаду, за потилицю та почав давити. Вона почала захищатися, виривалася. На столі лежав ніж, яким вона, вирвавшись, одразу вдарила його один раз в бік справа. Витягнувши ніж, поклала його на стіл. Дружина викликала швидку допомогу та поліцію. Присів, стало погано. Після цього пам`ятає лише працівників швидкої. У реанімації в лікарні його «брала білка», намагався тікати з лікарні, щось сталося із головою. Слідчий допитував у лікарні після реанімації. Під час досудового розслідування не казав, що брав дружину за шию, оскільки був після операції, про це лише наразі згадав. Чи брав він ( ОСОБА_7 ) ніж в руки, не пам`ятає. Перед тим, як нанести удар, ОСОБА_3 не погрожувала вбити, після удару жодних дій не вчиняла. Якщо б дружина не викликала швидку, він би не вижив. З дружиною раніше були сварки, вона телефонувала на 102 з приводу домашнього насильства. ОСОБА_3 не схиляла до дачі свідчень. З дружиною помирилися, претензій до неї не має.

Після допиту обвинуваченої потерпілий також повідомив, що він ніж не брав, перед нанесенням удару ОСОБА_3 не погрожувала, це трапилося миттєво. Момент нанесення удару не встиг роздивитися.

Допитаний в якості свідка фельдшер Чернігівського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф ОСОБА_15 показав, що пам`ятає, як здійснював виїзд за викликом у АДРЕСА_2 . По приїзду в будинку було темно. Потерпілий лежав на підлозі, збуджений, нетверезий, від допомоги відмовлявся. Співмешканка повідомила, що вдарила потерпілого під час сварки та показала ніж. У потерпілого на передній черевній поверхні було проникаюче поранення (невелике, на ширину кухонного ножа, приблизно 2,5 см). Він був трішки вимазаний в кров. Співмешканка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, сказала, що випивали і посварилися. Вона тілесних ушкоджень не мала. Приїхали працівники поліції. Хворий у свідомості доставлений до лікарні, тиск не критичний, не нижче 110.

Допитаний в якості свідка рідний брат потерпілого ОСОБА_10 показав, що йому невідомо, що у потерпілого трапилося з дружиною. В той день потерпілий до нього заїжджав, після чого поїхав додому. Чи були у брата конфлікти з дружиною, чи спричиняли вони один одному тілесні ушкодження, не знає. У його присутності ОСОБА_3 не погрожувала чоловіку фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень.

Допитана в якості свідка староста Красилівського старостинського округу ОСОБА_16 показала, що у 2024 році зранку їхала на роботу. Поблизу будинку ОСОБА_17 побачила поліцію. Спитала, що трапилося. ОСОБА_3 , яка перебувала у нетверезому стані, відповіла, що підрізала чоловіка, більше нічого не говорила. Сім`ю ОСОБА_17 знає давно. Про ОСОБА_18 , якщо вона перебуває у тверезому стані, нічого поганого сказати не може. Якщо вона п`яна, то вона агресивна, нецензурно лається, може кидатися битися. Неодноразово була в їх будинку, коли приїжджала поліція у зв`язку з п`янками, лайками, сварками. Одного разу бачила розбиту голову у ОСОБА_19 . Він казав, що упав. ОСОБА_20 , коли випивав алкоголь, іноді ставав агресивним. В її (свідка) присутності ОСОБА_3 з чоловіком не билися. Вона бачила лише наслідки - синці в ОСОБА_18 або ОСОБА_19 . За час знайомства з ОСОБА_3 , не чула погроз в бік ОСОБА_19 .

У судовому засіданні досліджено також такі докази:

рапорт старшого інспектора-чергового Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області від 26.07.2024, відповідно до якого 25.07.2024 о 21:54 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.07.2024 о 21:54 год. за адресою: Козелецький район, с. Красилівка, вул. Чернігівська, 9, диспетчер ЕМД повідомила про ножове поранення у ОСОБА_7 . Дружина під час бійки з чоловіком вдарила його ножем. Також з рапорту убачається, що 25.07.2-024 о 21:54 год. надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що вона підрізала свого чоловіка ОСОБА_7 , ножем в ребра, йде кров, ЕМД викликала; 25.07.2024 о 22:22 год. надійшло повідомлення ОСОБА_3 , згідно з яким вона просить поквапити поліцію і ЕМД, чоловік живий, розмовляє;

рапорт старшого інспектора-чергового Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області від 09.08.2024, відповідно до якого 09.0.8.2024 до відділення поліції № 1 з ЧРУП ГУНП в Чернігівській області надішли матеріали про доставлення до ЧРЛ ОСОБА_7 ;

протокол від 07.08.2024 прийняття у ОСОБА_7 заяви про вчинення кримінального правопорушення нанесення йому 25.07.2024 тілесних ушкоджень дружиною ОСОБА_3 ;

довідку КНП «Чернігівська центральна районна лікарня» від 26.07.2024 № 2753, відповідно до якої ОСОБА_7 з 26.07.2024 перебував на лікуванні з з діагнозом: проникне ножове торакоабдомінальне поранення з ушкодженням правого шлуночку, діафрагми та правої долі печінки, геморагічний шок, алкогольне сп`яніння;

протокол огляду місця події та фототаблицю до нього від 26.07.2024, згідно з яким об`єктом огляду є будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . У ході цієї слідчої дії в будинку вилучено ніж з дерев`яною ручкою темно-коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, загальною довжиною 23,5 см, довжиною леза 3,5 см; сліди речовини бурого кольору з підлоги, з ніжки стільця;

протокол слідчого експерименту та додаток до нього (флеш накопичувач) від 24.08.2024, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_7 . Під час цієї слідчої дії проведено відтворення дій, обстановки та обставин події нанесення 27.05.2024 ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпілий на місці показав, як він з дружиною ОСОБА_3 , яка перебувала в нетверезому стані, приїхали додому, зайшли в будинок. ОСОБА_3 знаходилася в другій від входу кімнаті, в якій на столі лежав ніж, а він біля дверного отвору в кімнату. Стояли. ОСОБА_3 сказала, що не любить його ( ОСОБА_7 ), заріже, викличе швидку і поліцію. Надалі ОСОБА_3 вхопила правою рукою ніж та нанесла йому удар ножем в правий бік. Пішла кров. Стало погано. Пам`ятає лише швидку.

У судовому засіданні після дослідження протоколу слідчого експерименту та відеозапису слідчої дії потерпілий повідомив, що ОСОБА_3 начебто не казала, що не любить, заріже, викличе швидку та поліцію. Злий був на неї, мати і брат казали «посадити» її. Крім того, мати говорила, що відмовиться від нього у разі пробачення дружини.

Захисник вважає недопустимим доказом даний протокол слідчого експерименту з додатками до нього з огляду на недотримання слідчими вимог ч. 5 ст. 240 КПК України, згідно з якою слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора.

З цього приводу суд зазначає, що слідчий експеримент в домоволодінні проведено на підставі письмової згоди одного з спів володільців цього нерухомого майна - ОСОБА_7 , який разом з дружиною ОСОБА_3 проживав за вказаною адресою, що підтверджується як їх показаннями, так і постановами суду про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_3 , в яких місцем вчинення правопорушення та проживання порушника є адреса: АДРЕСА_3 .

З таких обставин, слідчим під час проведення слідчого експерименту дотримані вимоги ч. 5 ст. 240 КПК України.

протокол слідчого експерименту та додаток до нього (флеш накопичувач) від 26.07.2024, проведеного за участі підозрюваної ОСОБА_3 . Проведено відтворення дій, обстановки та обставин події нанесення 27.05.2024 підозрюваною ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час слідчого експерименту ОСОБА_3 на місці показала, як вона разом з ОСОБА_7 знаходилися в другій від входу в будинок кімнаті. Вона лежала на матраці, а ОСОБА_7 сидів напроти на лавочці. Випивали. Почалася сварка. ОСОБА_7 кинув у бік ОСОБА_3 стіл. Ніж валявся на полу. ОСОБА_7 встромив ніж в стіну, казав, що вб`є. ОСОБА_7 не пам`ятає, чи вихватила ніж, чи вивернула руку і попала. Ніж був у правій руці і вона заподіяла тілесні ушкодження. Викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Наміру заподіяти смерть не мала;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 10.08.2024 - у Відділенні поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області вилучено флеш носій з відеозаписами з нагрудних боді-камер поліцейських за 25-26.07.2024 під час спілкування з ОСОБА_3 щодо обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

відеозаписи з нагрудних боді-камер поліцейських за 25-26.07.2024 під час спілкування з ОСОБА_3 щодо обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та протокол огляду аудіо-, відео носія інформації від 10.08.2024. Відеозаписами зафіксовано: 25.07.20204 о 22:25 год. два працівники поліції зайшли на територію домоволодіння та пройшли в будинок, в якому вже знаходилися працівник швидкої медичної допомоги, який надавав медичну допомогу ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , що спостерігала за процесом. На питання поліцейського ОСОБА_3 повідомила, що подія трапилася приблизно 30 хвилин тому, вона одразу викликала швидку. Вони з чоловіком сиділи удвох, випили по півчарки. ОСОБА_7 приревнував до ОСОБА_11 , кинув на неї стіл, погрожував ножем, що був у руці, кидався з ним, билися на ліжку. ОСОБА_3 машинально вихватила ніж та правою рукою нанесла ним удар ОСОБА_7 . Куди саме, не пам`ятає. Останній впав, попросив подушку під голову, почав хрипіти. Викликала швидку. ОСОБА_3 також зазначила, що чоловік хотів її вдарити, а трапилося, що вона його, вона не хотіла, якщо б хотіла, то не викликала. ОСОБА_3 показала ніж, яким нанесла тілесні ушкодження. ОСОБА_7 весь час перебував у свідомості, спілкувався з медичним працівником, поліцейськими, відмовлявся від медичної допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 КПК України суд не приймає до уваги повідомлені ОСОБА_3 на пропозицію поліцейських відомості щодо обставин заподіяння нею тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , оскільки її не було повідомлено про право відмовитися від давання пояснень та не відповідати на запитання, що є істотним порушенням прав та свобод людини;

аудіо записи телефонних розмов між оператором відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП в Чернігівській області та заявником ОСОБА_21 , протоколи дослідження таких аудіо записів від 02.08.2024. Установлено, що ОСОБА_3 зателефонувала на службу «102» та повідомила, що за адресою: АДРЕСА_2 у неї з чоловіком виникла сварка і вона підрізала його ножем, куди саме не знає, викликала швидку. Потім на уточнююче питання оператора ОСОБА_3 повідомила, що в праву частину десь біля ребра, оскільки швидка казала присунути ганчіркою. Через деякий час знову відбулася розмова ОСОБА_3 з оператором служби «102». ОСОБА_3 повідомила, що вона викликала поліцію, оскільки підрізала чоловіка, однак ні поліції, ні швидкої немає. Також ОСОБА_3 повідомила, що чоловік живий та почав розмовляти. Крім того, зафіксовано розмову ОСОБА_3 з оператором служби «102», в ході якої заявник скаржилася на працівників поліції;

аудіо запис телефонної розмови 25.07.2024 між оператором відділу служби «103» та заявником ОСОБА_21 , протокол огляду аудіо-, відео носія інформації від 20.08.2024. Установлено, що ОСОБА_3 зателефонувала на службу «103» та повідомила, що підрізала чоловіка ОСОБА_7 ножем, просила під`їхати. На уточнююче питання оператора ОСОБА_3 відповіла, що не знає куди нанесла удар, чоловік не показує. Також ОСОБА_3 зазначила, що вони з чоловіком почали битися і він на неї, ухватив;

протокол огляду предмету від 07.08.2024. Під час цієї слідчої дії оглянуто вилучений в ході огляду місця події ніж;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26.08.2024 - в КНП «Чернігівська центральна районна лікарня» вилучено медичну документацію на ім`я хворого ОСОБА_7 ;

висновок експерта від 12.09.2024 № 81, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження: проникаюче ножове поранення грудної клітини праворуч, проникаюче поранення правого шлуночка серця, проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки; тілесні ушкодження могли бути спричиненими одночасно та одномоментно дією гострого предмета по механізму удару та могли бути отриманими внаслідок нанесення одного удару гострим предметом типу ножа; потерпілий ОСОБА_22 в момент отримання тілесних ушкоджень міг знаходитися у вертикальному, або близькому до нього положенні, при цьому звернутим передньою поверхнею тіла по відношенню до дії травмуючого знаряддя; давність заподіяння наявних тілесних ушкоджень може відповідати строку 25.07.2024; ОСОБА_22 після отримання наявних тілесних ушкоджень міг здійснювати самостійні цілеспрямовані свідомі дії, такі як розмовляти, рухатись, ходити, підійматись кликати на допомогу та інші дії на протязі значного проміжку часу вимірюваного годинами; ОСОБА_22 не міг отримати наявні тілесні ушкодження в результаті одноразового падіння з висоти власного зросту з наступним контактом тіла з гострим предметом; наявні тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень; на момент отримання тілесного ушкодження ніяких судово-медичних даних про можливе алкогольне сп`яніння немає. При вивчені медичної документації не виявлено будь - яких об`єктивних даних про можливе сп`яніння на момент поступлення до лікарняного закладу та в процесі лікування;

висновок експерта від 15.08.2024 № 73, згідно з яким за наявними медичними документами визначити механізм спричинення, давність тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 не можливо у зв`язку з тим, що в наданому медичному документі мається загальне медичне визначення тілесних ушкоджень, але відсутні дані про характер, форму, розміри; відповідно до наданого медичного документа у ОСОБА_3 мали місце старі /давні/ порізи та садна на правому передпліччі та синець /гематома/ на лівому стегні, які спричинені давно до 25.07.2024, - конкретно визначити давність і механізм їх спричинення не можливо, вони не пов`язані з подіями, зазначеними в постанові слідчого від 25.07.2024; наявні тілесні ушкодження, як кожне окремо, так і в їх сполученні в своєму клінічному перебігу відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що не спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я;

протокол отримання зразків для експертизи від 26.07.2024, відповідно до якого у ОСОБА_3 відібрано зразки букального епітелію;

протокол отримання зразків для експертизи від 02.08.2024, згідно з яким у ОСОБА_7 відібрано зразки букального епітелію;

висновок експерта від 11.10.2024 № СЕ-19-24/53998-БД, відповідно до якого: встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_3 (об`єкт № 1); встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_7 (об`єкт № 2); у наданих на дослідження змивах із леза (об`єкт № 3) та руків`я (об`єкт № 4) ножа виявлено кров людини та поодинокі клітини з ядрами; встановлено генетичні ознаки крові та клітин, виявлених у змиві із леза ножа (об`єкт № 3); генетичні ознаки крові та клітин, виявлених у змиві із руків`я ножа (об`єкт № 4), не встановлено у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у даному об`єкті; у наданому на дослідження змиві із табуретки (об`єкт № 5), виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки; у наданому на дослідження змиві із підлоги (об`єкт № 6), виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки; генетичні ознаки крові та клітин, виявлених у змиві із леза ножа (об`єкт № 3), крові виявленої, у змивах із табуретки (об`єкт № 5), та підлоги (об`єкт № 6), збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_3 (об`єкт № 1); ймовірність походження ДНК-профілів (об`єкти № № 3, 5, 6) та зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_7 (об`єкт № 2), від однієї особи становить не менше ніж 99,99999999 %; походження крові та клітин, виявлених у змиві із леза ножа (об`єкт № 3), крові виявленої, у змивах із табуретки (об`єкт № 5), та підлоги (об`єкт № 6), від підозрюваної ОСОБА_3 (об`єкт № 1) виключається;

протокол від 26.07.2024 огляду в приміщенні КНП «Чернігівська центральна районна лікарня» чоловічої сорочки фіолетового кольору, на правій частині якої маються накладення речовини бурого кольору виді плями накрапляння навколо неї;

Висновок судово-психіатричного експерта від 15.08.2024 № 365, згідно з яким у ОСОБА_3 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркологічне лікування їй не показано; ОСОБА_3 за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; у ОСОБА_3 на теперішній час не виявлено ознак психічного захворювання; ОСОБА_3 за її психічним станом на теперішній час примусові заходи медичного характеру не показані;

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_3 26.07.2024 о 10:24 год. затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України;

постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 13.02.2022 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, від 06.02.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, від 07.05.2024 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, від 11.04.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, від 19.06.2023 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, від 02.10.2023 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, від 11.02.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, від 14.02.2024 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, від 18.06.2024 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, згідно з якими ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_3 ;

постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.12.2023 у справі № 734/5751/23 та від 16.04.2024 у справі № 734/1604/24, якими адміністративні матеріали щодо вчинення 10.11.2023 та 07.04.2024 відповідно ОСОБА_7 домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_3 надіслано керівнику Козелецької окружної прокуратури для вирішення питання про внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

відповідь Козелецької окружної прокуратури на адвокатський запит від 14.01.2025 № 50-77-177вих-25, з якої убачається, що постанову Козелецького районного суду № 734/5751/23 від 12.12.2023 скеровано 15.12.2023 до відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНІ в Чернігівській області для прийняття рішення відповідно до ст. 214 КПК України, де її зареєстровано за № ЄО8217. У подальшому, у зв?язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, вказані матеріали передано для розгляду у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». У зв?язку з надходженням заяви ОСОБА_23 перевірку за її зверненням припинено. Для медичного обстеження з метою фіксації тілесних ушкоджень та визначення ступеню їх тяжкості ОСОБА_23 не направлялась. Постанова Козелецького районного суду № 734/1604/24 від 16.04.2024 скерована 19.04.2024 до відділення поліції № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000550 від 22.11.2023;

копії матеріалів перевірки № 2689 за завою ОСОБА_3 щодо вчинення ОСОБА_7 10.11.2023 домашнього насильства. В цих матеріалах міститься заява ОСОБА_3 , згідно з якою вона просить перевірку з приводу отриманих тілесних ушкоджень припинити та не проводити, претензій до чоловіка ОСОБА_7 не має, до СМЕ не зверталася та звертатися не буде;

копії матеріалів перевірки № 1035 за завою ОСОБА_3 щодо вчинення ОСОБА_7 07.04.2024 домашнього насильства заподіяння тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 обвинувачується у закінченому замаху на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_22 , яке не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 25.07.2024 приблизно о 21:50 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного вбивства свого чоловіка ОСОБА_7 , в ході сварки лезом ножа умисно нанесла останньому один удар в життєво важливий орган (серце), чим спричинила потерпілому ОСОБА_22 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини праворуч, проникаючого поранення правого шлуночка серця, проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки. Від отриманого удару потерпілий впав на підлогу і ОСОБА_3 вважала, що виконала усі дії, які необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме настання смерті свого чоловіка ОСОБА_24 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки смерть останнього не настала.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS № 210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. З встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», спричинила домашнє насильство у формі фізичного насильства ОСОБА_9 .

Оцінивши в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, перевіривши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, суд приходить до такого висновку.

Частиною 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України передбачено відповідальність за закінчений замах на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, яке не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, а ч. 1 ст. 121 КК України - за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17.09.2020 у справі № 206/4163/19, за змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання. Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

Як убачається з наявних у справі доказів, обвинувачена ножем завдала потерпілому, який є її чоловіком, один удар в область життєво-важливого органу. Вона не заперечує факту нанесення ножового поранення потерпілому, проте стверджує, що умислу на позбавлення його життя не мала. Вказує, що тілесні ушкодження потерпілому нанесла в ході конфлікту, що почався з ініціативи потерпілого, який застосував до неї фізичне насильство. Не розуміла, як в руках в неї опинився ніж, яким без замаху вдарила чоловіка, не бачила, куди саме наносила удар, не розуміла, що наносила удар в життєво важливий орган.

Нанісши один удар ножем, обвинувачена припинила неправомірні дії, викликала екстрену медичну допомогу та поліцію, до їх прибуття залишалася разом з потерпілим та надавала йому медичну допомогу, затискаючи рану і витираючи кров. Під час повторного виклику поліції ОСОБА_3 повідомляла оператора служби «102», що чоловік живий та почав розмовляти, тобто їй було відомо, що потерпілий не помер.

За таких обставин обвинувачена мала реальну можливість продовжити наносити потерпілому повторні удари чи вчиняти інші дії, направлені на позбавлення життя останнього, проте не робила цього. Крім того, з урахуванням тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, які були небезпечними для життя в момент нанесення, обвинувачена мала можливість залишити потерпілого без медичної допомоги задля настання результату у виді його смерті, натомість вона в межах своїх можливостей і компетенції надала потерпілому допомогу, підклавши під голову подушку і затиснувши рану, а також викликала швидку медичну допомогу та поліцію і залишалася поруч з потерпілим до прибуття медиків та поліцейських.

Наносячи ножем удар в область серця обвинувачена, на переконання суду, достеменно усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачала, що внаслідок такої її поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю (тілесні ушкодження) ОСОБА_7 , однак до кінця не усвідомлювала їх характер і тяжкість.

При цьому, суд критично ставиться до повідомлених ОСОБА_7 під час слідчого експерименту відомостей про те, що обвинувачена перед нанесенням удару ножем погрожувала його зарізати, оскільки це спростовано потерпілим під час допиту у судовому засіданні, заперечується обвинуваченою та не підтверджується жодним із наявних у справі доказів.

Вказані дії обвинуваченої повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 121 КК України, що були помилково кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Щодо доводів захисника про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 124 КК України, як умисне тяжке заподіяння тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони суд зазначає таке.

На відміну від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним для кваліфікації дій особи за ст. 124 КК України є наявність обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення, якою виступає мотив діяння, а саме - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

У даній справі, визначальним у поведінці ОСОБА_3 було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, що виключає перевищення меж необхідної оборони..

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, ставлення обвинуваченої до вчиненого, особу обвинуваченої, яка є одруженою, будучи працездатною, не працює і не навчається, в силу ст. 89 КК України раніше не судима, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, її вік, негативну характеристику за місцем проживання, наявність двох обставин, які обтяжують покарання та однієї обставини, що пом?якшує покарання та вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Зазначене покарання відповідатиме характеру вчиненого діяння, його небезпечності, даним про особу обвинуваченої і буде необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченої і попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 5282,14 грн підлягають стягненню з обвинуваченої в дохід держави.

Накладений згідно з ухвалою слідчого судді арешт на майно необхідно скасувати, а питання щодо речових доказів - вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 необхідно залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_3 рахувати з часу її затримання з 26.07.2024.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку день за день.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, у розмірі 5282 гривні 14 копійок.

Накладений згідно з ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 29.07.2024 арешт на ніж з дерев`яною ручкою темно-коричневого кольору з металевим лезом темного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору - скасувати.

Речові докази: ніж з дерев`яною ручкою темно-коричневого кольору з металевим лезом темного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; змиви речовини бурого кольору з підлоги та з ніжки дерев`яного табурету; два змиви з долонь обох рук ОСОБА_3 знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із моменту його проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_3 , яка перебуває під вартою, у такий же строк із моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_25