Справа №523/3429/25
Провадження №1-кс/523/2927/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 в його присутності, про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в рамках кримінального провадження №0000462 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування, а Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000462 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Встановлено, що в зоні діяльності Одеської митниці перебуває 218 контейнерів із різною групою товарів, які перебувають під митним контролем понад 180 днів та згідно Митного кодексу України розпорядником вказаного товару являється Одеська митниця та які розміщенні на різних контейнерних терміналах.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 210 МКУ товари, вивантажені з судна в зону митного контролю на території морського, річкового порту, для митних цілей вважаються такими, що перебувають на складі тимчасового зберігання.

Згідно із вимогами ст. 204 МКУ загальний строк тимчасового зберігання товарів під митним контролем становить 90 календарних днів.

Строк тимчасового зберігання товарів, зазначений у частині першій цієї статті, за заявою власника або уповноваженої ним особи, або утримувача об`єкта, зазначеного в авторизації на застосування спрощення, може бути продовжений, але не більш як на 30 днів.

Відповідно до ст. 238 МКУ обов`язковій передачі митному органу для зберігання підлягають: товари, які до закінчення встановлених статтею 204 цього Кодексу строків тимчасового зберігання під митним контролем на складах тимчасового зберігання не були задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 240 МКУ товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у пунктах 1-3, 5 частини першої та у пунктах 1-4, 7 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, можуть зберігатися на складах митних органів протягом 90 днів, за винятком випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 МКУ товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах митних органів, за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення строків зберігання, встановлених цим Кодексом, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню, про що відповідний митний орган повідомляє власника зазначених товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноважену ним особу не пізніш як за 15 днів до закінчення строків зберігання.

Згідно із вимогами ч. 5 ст. 243 МКУ товари, поміщені у режим відмови на користь держави, та товари, граничний строк перебування яких під митним контролем закінчився, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 243 МКУ товари, зазначені у частинах першій, другій, четвертій - шостій цієї статті, реалізуються в порядку, встановленому законодавством, на митних аукціонах, редукціонах або за договором комісії за цінами, визначеними згідно із законодавством України про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність та Податковим кодексом України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 244 МКУ кошти, одержані від реалізації товарів, зазначених у п.п.2-5, ч. 1 ст. 238 цього Кодексу (у тому числі товари строк зберігання яких закінчився), після вирахування сум належних митних платежів, виплати комісійної винагороди підприємству торгівлі, яке реалізувало зазначені товари, а також після відшкодування витрат на зберігання цих товарів, їх оцінку, сертифікацію, транспортування, проведення, у разі необхідності, аналізів та експертиз, розукомплектування, надсилання їх власникам відповідних повідомлень зберігаються на рахунку відповідного митного органу.

Відповідно до ч. 6 ст. 244 МКУ власник товарів, зазначених у частині першій цієї статті, або уповноважена ним особа може отримати з рахунку митного органу залишок коштів, одержаних від їх реалізації, протягом трьох років з дня реалізації товарів. Кошти, не отримані протягом цього строку, перераховуються до державного бюджету.

Таким чином, посадові особи Одеської митниці у разі виявлення товару, граничний строк перебування яких під митним контролем на території зони митного контролю закінчився (90 днів, граничний строк 120 днів) вони повинні оглянути вказаний товар, ідентифікувати його, перевірити його якість та строки придатності, після чого передати його у відповідні складські приміщення Одеської митниці для зберігання, де вказаний товар може зберігатися не більше 90 днів. Якщо до спливу вказаного терміну власник товару не звернувся до митниці вказаний товар підлягає реалізації, безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню.

Кошти, одержані від реалізації вказаних товарів, після вирахування сум належних митних платежів та інших витрат, зберігаються на рахунку відповідного митного органу протягом 3 років, після чого вказані кошти перераховуються до державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, посадові особи Одеської митниці, в результаті неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не вжили відповідних заходів щодо виявлення, огляду та ідентифікації товару, граничний строк перебування яких під митним контролем на території зони митного контролю закінчився, у зв`язку із чим, не реалізували вказаний товар на відповідних митних аукціонах або іншим передбаченим законом способом, що у свою чергу призвело до ненадходження коштів до Державного бюджету України в особливо великих розмірах.

В ході досудового розслідування був накладений арешт на контейнер

№ CBHU9490981 у якому знаходяться: чотири легкові автомобілі з номерами кузова № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , які зберігаються на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (код ЄДРПОУ

34552569), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні

діяльності Одеської митниці.

Так, 31.03.2025 проведений огляд: легкових автомобілів з номерами кузова № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 .

Саме тому, з метою виконання вимог ст. 91 КПК України, встановлення обставин кримінального правопорушення (часу, місця, способу та іншого), форми вини, мотиву і мети, виду та розміру шкоди, завданої Державному бюджету, отримано висновки автотоварознавчих досліджень, по визначенню середньої ринкової вартості колісних транспортних засобів, що були ввезені на митну територію України, а саме:

- легковий автомобіль «NISSAN Murano» 2013 року випуску, з номером кузова НОМЕР_5 , який зберігається на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні діяльності Одеської митниці, згідно висновку автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість б/в автомобіля «NISSAN Murano», що був ввезений на митну територію України, на дату оцінки 16.05.2025 становить 11538 Євро, або 535168 грн.;

- легковий автомобіль «INFINITI G37» 2012 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , який зберігається на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні діяльності Одеської митниці, згідно висновку автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість б/в автомобіля «INFINITI G37», що був ввезений на митну територію України, на дату оцінки 16.05.2025 становить

11834 Євро, або 548898 грн.;

- легковий автомобіль «INFINITI M37» 2013 року випуску, з номером кузова НОМЕР_1 , який зберігається на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні діяльності Одеської митниці і, згідно висновку автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість б/в автомобіля «INFINITI M37», що був ввезений на митну територію України, на дату оцінки 16.05.2025 становить 10739 Євро, або 498108 грн.;

- легковий автомобіль «NISSAN Maxima» 2012 року випуску, з номером кузова НОМЕР_4 , який зберігається на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні діяльності Одеської митниці і, згідно висновку автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість б/в автомобіля «NISSAN Maxima», що був ввезений на митну територію України, на дату оцінки 16.05.2025 становить 7595 Євро, або 352280 грн.

Згідно вказаних висновків загальна середня ринкова вартість б/в вищевказаних автомобілів становить 41706 Євро, або 1 934 454 грн.

В ході судового розгляду прокурор підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання, заслухавши думку прокурора в обґрунтування клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні. При цьому їх зберігання є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та умовою дотримання прав осіб, права котрих було обмежено, у тому числі й майнові, щодо речей чи майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і на яке ухвалою слідчого судді уже накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою п.1-збереження речових доказів, п.2-спеціальної конфіскації, п.3-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, п.4 відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Так ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту є не лише унеможливлення його відчуження, але запобігання можливості його псування зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення. Для дієвості такого заходу, як арешт майна у кримінальному провадженні, дане майно під час перебування його в арешті повинно зберегти той самий вигляд і стан, який в нього існував до накладення арешту, а якщо дане майно використовується для здійснення господарської діяльності, така його якість та можливість повинна зберегтись на час дії арешту.

Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі Закон) від 10.11.2015, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА), є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

АРМА, відповідно до статті 21 Закону здійснює управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління суб`єкту господарювання за договором, що укладається відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що управління активами це діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.

Ураховуючи, що на вказаний урожай соняшника накладено арешт, виникла необхідність у забезпеченні належної схоронності речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів»: АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються АРМА не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора. У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, АРМА надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень. У разі прийняття в управління цінних паперів інформація також надсилається відповідним учасникам депозитарної системи України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 вказаного Закону управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється АРМА шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Відповідно до підпункту 14 пункту 4 Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 613 від 11.07.2018 Агентство відповідно до покладених на нього завдань здійснює заходи, пов`язані з фактичним прийняттям активів в управління за зверненням прокурора або слідчого за вказівкою прокурора, приймає від прокурора активи згідно з актами приймання-передачі, передає за договором управління активи управителеві в управління згідно з актами приймання-передачі. Активами, що передаються в управління, Агентство не управляє самостійно, натомість, має залучати до такого управління професійних менеджерів за ринкову винагороду. Таким чином, реалізація функції АРМА управління арештованим майном по суті є управління арештованим майном на простих, прозорих засадах: розумних доходів, розумних витрат і розумного прибутку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2025 року становить 2920 гривень.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», вартість активів, що передаються Національному агентству має перевищувати 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, починаючи з 01 січня 2025 року 584 000 гривень.

Враховуючи викладене, відповідно до приписів ч. 6 ст. 100 КПК України, ст.ст. 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази підлягають передачі АРМА, для здійснення заходів з управління ними.

Передача зазначеного майна в управління АРМА є об`єктивною необхідністю з метою виключення прямого або опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно, виключення ймовірності користування майном, а також можливого отримання державою прибутку від залучення управителя активами.

Незастосування заходів щодо передачі вказаного майна в управління АРМА значно утруднить або зробить неможливим досягнення завдань кримінального провадження.

Таким чином, на теперішній час виникла необхідність у передачі речових доказів у кримінальному провадженні в управління Національному агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Слідчий суддя дійшов висновку, що цей суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Крім цього, при ухваленні рішення про реалізацію речових доказів, слідчий суддя має керуватися положеннями Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», які регулюють правові підстави та умови, за яких особу можливо позбавити права власності під час кримінального провадження до ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Так, відповідно до ч.4 ст. 21 вказаного Закону, рухоме майно може бути передано для реалізації без згоди власника за рішенням слідчого судді, суду за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) майно піддається швидкому псуванню;

2) майно швидко втрачає свою вартість;

3) витрати на зберігання рухомого майна протягом одного календарного року становлять більше 50 відсотків його вартості.

Отже, відповідно до приписів ч. 6 ст. 100 КПК України, ст.ст. 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» вищезазначене майно підлягає передачі в АРМА.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Вирішуючи питання щодо передачі речового доказу в управління АРМА, слідчий суддя також враховує те, що обов`язковою умовою його передачі є наявність мети забезпечення збереження речових доказів та їхньої економічної вартості, а також виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, зокрема забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації майна. Не вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів і, як наслідок, унеможливить виконання вказаних завдань.

Імперативними вимогами ч. 3 ст. 309 КПК України встановлено, що інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають та заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Саме до таких рішень належить і рішення слідчого судді, яким визначається порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні.

Вищевказана позиція кореспондується із правовим висновком, викладеним в постанові ККС у складі ВС від 20.01.2020 у справі №758/16546/18 (провадження №51-620кмо19), відповідно до якого ухвала слідчого судді про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів майна, яке є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та на яке накладено арешт, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає відповідно до вимог ст. 309 КПК України.

Положення ч.3 ст. 309 КПК України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 5-р/2020 від 17 березня 2020 року.

Проте, як зазначено у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.01.2020 року у справ №758/16546/18, в наведеному у ст. 309 КПК переліку судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування кримінального провадження, відсутня така ухвала, яка визначає порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, і це свідчить про те, що таке рішення слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. При цьому згідно з ч. 3 зазначеної статті сторона кримінального провадження у разі незгоди з такою ухвалою слідчого судді може подати свої заперечення під час підготовчого провадження в суді.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 9, 100, 131, 170-173, 309 КПК України, ст.ст. 1,9, 19,21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в рамках кримінального провадження № 0000462 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - задовольнити.

Передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для реалізації у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0000462, а саме наступне майно, власник яких невідомий,

- легковий автомобіль «NISSAN Murano» 2013 року випуску, з номером кузова НОМЕР_5 , який зберігається на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні діяльності Одеської митниці, згідно висновку автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість б/в автомобіля «NISSAN Murano», що був ввезений на митну територію України, на дату оцінки 16.05.2025 становить 11538 Євро, або 535168 грн.;

- легковий автомобіль «INFINITI G37» 2012 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , який зберігається на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні діяльності Одеської митниці, згідно висновку автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість б/в автомобіля «INFINITI G37», що був ввезений на митну територію України, на дату оцінки 16.05.2025 становить

11834 Євро, або 548898 грн.;

- легковий автомобіль «INFINITI M37» 2013 року випуску, з номером кузова НОМЕР_1 , який зберігається на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні діяльності Одеської митниці і, згідно висновку автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість б/в автомобіля «INFINITI M37», що був ввезений на митну територію України, на дату оцінки 16.05.2025 становить 10739 Євро, або 498108 грн.;

- легковий автомобіль «NISSAN Maxima» 2012 року випуску, з номером кузова НОМЕР_4 , який зберігається на території контейнерного терміналу ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ» () та ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ ПОРТ» (), за адресою: м. Одеса, площа Митна, буд.1, (1/6), у зоні діяльності Одеської митниці і, згідно висновку автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість б/в автомобіля «NISSAN Maxima», що був ввезений на митну територію України, на дату оцінки 16.05.2025 становить 7595 Євро, або 352280 грн.

Згідно вказаних висновків загальна середня ринкова вартість б/в вищевказаних автомобілів становить 41706 Євро, або 1 934 454 грн., що перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1