ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Рівне кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001625від 05.09.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Токмачка, Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого, востаннє вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.12.2024 року за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, суд -

встановив:

30 серпня 2022 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах в кімнаті АДРЕСА_2 ,маючи умисел на викрадення офіційних документів, з метою власного збагачення та в особистих інтересах, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав належну ОСОБА_5 банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність, яка є офіційним документом.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і повідомив, що дійсно скоїв вказане правопорушення при вищезазначених обставинах. В скоєному щиро розкаюється.

Від потерпілого надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та просив покарання призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ні ким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , як і орган досудового слідства за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів.

Окрім цього, в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Так, 30 серпня 2022 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах у кімнаті АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно та в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ та який у подальшому продовжено, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «ZTE Blade L8»вартістю 1653, 33 гривень, який належить ОСОБА_6 , чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Окрім цього, 30серпня 2022 року у період часу з 11 год. 24 хв. по 11 год. 32 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в супермаркеті «Овація», що за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 49, використовуючи викрадену ним належну ОСОБА_6 банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ та який у подальшому продовжено,переконавшись, що на раніше викраденій ним карті АТ КБ «ПриватБанк», яка відкрита на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , наявна система з безконтактною технологією оплати, що забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, здійснив оплату товару з використанням цієї банківської картки шляхом проведення транзакцій на суму 913,4 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у вказаному розмірі.

Відповідно, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти закриття кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

У зв"язку з викладеним, суд приходить до висновку, що в цій частині кримінальне провадження слід закрити (за вказаними вище епізодами), оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння (з урахуванням розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень за кожним епізодом).

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в частині обвинувачення, яка не підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 характеризується посередньо, раніше судимий, на даний час відбуває покарання за іншим вироком, не перебуває під спостереженням у лікаря нарколога та психіатра.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, з урахуванням особи винного, та з метою запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання з ізоляцією його від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.12.2024 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування під вартою з 16.12.2023 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України. Копію вироку направити до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Речові докази, а саме :

- оптичний диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Прокурору та обвинуваченому копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1