Справа № 404/6339/25
Номер провадження 1-кп/404/189/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року Фортечний районний суд м.Кропивницького в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження № 0000953 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Кіровограда, одруженого, маючого середню освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 № 47-РС, 01 березня 2025 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 01.03.2025, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у 2023 році під час проходження військової служби під час участі у бойових діях, перебуваючи на визначених позиціях в районі відповідальності військової частини НОМЕР_2 в Херсонському районі Херсонської області (точної дати та місця досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, придбав шляхом віднайдення в місцях бойових зіткнень з ворогом збройними формуваннями рф бойові припаси, а саме корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1 та засіб підриву уніфікований бойовий підривач ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які зберігав при собі з моменту віднайдення, без передбаченого законом дозволу, з метою їх привласнення та перевезення, за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Тим самим, ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 26.06.2024 самовільно залишивши визначені позиції в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_2 в районі АДРЕСА_2 , із указаними боєприпасами, здійснив переміщення бойових припасів до місця свого проживання, яке попередньо обрав місцем зберігання вказаних бойових припасів, а саме кв. АДРЕСА_3 , де залишив їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

Надалі, в період часу з 22:00 год. 13.04.2025 по 01:35 год. 14.04.2025 (точний час в ході досудового слідства не встановлений), перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, вирішив перенести раніше придбані бойові припаси, які він зберігав без передбаченого законом дозволу у себе вдома, до місця мешкання своєї сусідки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою останній перебуває в близьких відносинах, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , яке попередньо обрав новим місцем зберігання вказаних бойових припасів, тобто вчинив незаконне носіння бойових припасів, не маючи на те передбаченого законом дозволу.

14.04.2025 в період часу з 02:10 год. по 02:37 год. під час відпрацювання повідомлення на лінію «102» від ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає остання в ході огляду місця події, з дозволу власниці ОСОБА_5 , у вищевказаній квартирі, було виявлено та вилучено бойові припаси, а саме корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1 та засіб підриву уніфікований бойовий підривач ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які залишив зберігати ОСОБА_3 , без передбаченого законом дозволу та відома власниці.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, показав про обставини вчинення, згідно з якими він за час, місця, обставин та способу, встановлених судом знайшов бойові припаси потім зберігав їх до вилучення працівниками поліції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_3 осудний, одружений, на обліках в лікарнях не перебуває, раніше не судимий, військослужбовець.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття та повне визнання вини.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив умисний закінчений тяжкий злочин, повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та висловив каяття з приводу вчиненого, раніше не судимий, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч.1 ст.263 КК України. Однак, оскільки обвинувачений повністю визнав вину та розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, одружений, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертиз у розмірі 5348 грн. 40 коп.

Речові докази: диски зберігати в матеріалах кримінального провадження; корпус ручної осколкової гранати типу Ф-1 та підривач типу УЗРГМ-2 знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Фортечний районний суд м.Кропивницького.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1