Справа 688/5547/24
№ 1-кп/688/56/25
Ухвала

Іменем України

24 квітня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0000255 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

24.04.2025 до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Окрім наявності обгрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в діях обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки в розпорядженні сторони обвинувачення є вагомі докази щодо вчинення ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, та у разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення йому загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. Не виключається, що з метою уникнення вказаного покарання, у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 останній, усвідомлюючи усю суворість потенційного покарання, може покинути своє місце проживання і переховуватись від суду.

При цьому слід врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 покладені на нього процесуальні обов`язки виконує неналежним чином, а саме в судові засідання не з`являється без поважних причин, вчиняє інші адміністративні правопорушення.

Інші більш м`які запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки, не в змозі забезпечити запобігання вище вказаним ризикам, оскільки ОСОБА_4 , не має поручителів, які б могли взяти його на поруки, та гарантувати забезпечення запобігання вищевказаним ризикам, а також не має постійного джерела доходу.

Застосування домашнього арешту, окрім вказаних підстав, також є недоречним, так як такий запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Також, даний запобіжний захід не гарантуватиме належне виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Крім того, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно визначити розмір застави з врахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, просив визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України в межах розміру передбаченого у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме - 242 240 грн.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»). Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який є тяжким злочином, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років; обвинувачений неодружений, не працює, не судимий в силу ст. 89 КК України.

Найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, обвинуваченого, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови», § 58).

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінують обвинуваченому; дані про його особу, який не працює, не судимий в силу ст. 89 КК України; наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому та поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Так, кримінальне провадження перебуває на розгляді з 02.12.2024, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово без поважних причин не прибував у судове засідання, що було підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, ОСОБА_4 під час розгляду справи вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Така поведінка ОСОБА_4 свідчить про те, що він ухиляється від явки до суду та чинить штучні перешкоди суду у здійсненні розгляду його справи. Відтак суд має переконання про імовірність його недобросовісної поведінки і в подальшому.

Суд вважає, що потреби судового розгляду, який перебуває на початковій стадії, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, оскільки застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить ефективний та швидкий розгляд кримінального провадження у розумні строки.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки він може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки та переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав, суду не надано.

Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ст. 183 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначити розмір застави та зазначити обов`язки, які будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави.

Керуючись ст.ст. 177-183, 194, 197, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 червня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу - 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні зазначеної суми застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту (м. Шепетівка, Хмельницька область), в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та направити для виконання в Шепетівський РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_6