Справа № 185/4755/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження № 0000730 від 25 квітня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привовчанське Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

за участі:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 року у справі № 185/968/24, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень 00 копійок (тридцять чотири тисячі) з позбавленням права керування транспортним засобам на строк 3 (три) років без вилучення транспортного засобу.

В подальшому, ОСОБА_8 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що в нього відсутнє водійське посвідчення та про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 у точно невстановлений час, але не пізніше 07.04.2024, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому місці сів за кермо транспортного засобу марки «Volkswagen Jetta», номерний знак « НОМЕР_1 ».

В подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.

Так, о 21 годині 48 хвилин 07.04.2024 по вулиці Соборній міста Пирятин, Лубенського району, Полтавської області, поліцейськими було зупинено транспортний засіб «Volkswagen Jetta», номерний знак « НОМЕР_1 », за кермом якого перебував ОСОБА_8 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку під відеофіксацію та керував вказаним автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами. У зв`язку з чим на ОСОБА_8 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та за ч.3 ст.130 КУпАП.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Пирятинського районного суду Полтавської області у справі № 544/689/24 від 08.05.2024 року, згідно якої ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 51000 гривень (п`ятдесят одна тисяча) та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років з конфіскацією транспортного засобу, яке є у приватній власності правопорушника.

Окрім цього, ОСОБА_8 у точно невстановлений час, але не пізніше 03.07.2024, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому місці сів за кермо транспортного засобу марки «ВАЗ 217030», номерний знак « НОМЕР_2 ».

В подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.

Так, о 01 годині 27 хвилин 03.07.2024 по вулиці Музейній, міста Пирятин, Лубенського району, Полтавської області, поліцейськими було зупинено транспортний засіб «ВАЗ 217030», номерний знак « НОМЕР_2 », за кермом якого перебував ОСОБА_8 , у стані алкогольного сп`яніння та будучи позбавленим права на керування транспортними засобами. У зв`язку з чим на ОСОБА_8 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та за ч.3 ст.130 КУпАП.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Пирятинського районного суду Полтавської області у справі № 544/1330/24 від 05.08.2024 року, згідно якої ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 51000 гривень (п`ятдесят одна тисяча) та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років з конфіскацією транспортного засобу, яке є у приватній власності правопорушника.

Окрім цього, ОСОБА_8 у точно невстановлений час, але не пізніше 23.12.2024, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому місці, сів за кермо транспортного засобу марки «Volkswagen Jetta», номерний знак « НОМЕР_3 ».

В подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.

Так, о 11 годині 45 хвилин 23.12.2024 за адресою: Дніпропетровська область,

м. Павлоград, вул. Луганська, 233, поліцейськими було зупинено транспортний засіб «Volkswagen Jetta», номерний знак « НОМЕР_3 » за кермом якого перебував ОСОБА_8 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, який відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку під відеофіксацію. У зв`язку з чим на ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/96/25 від 22.01.2025 року, згідно якої ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 51000 гривень (п`ятдесят одна тисяча) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років з конфіскацією транспортного засобу, яке є у приватній власності порушника.

Дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

29 квітня 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за участі захисника укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмови від судового розгляду, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Також зазначив, що він розумів, що не має права їздити, але робив це. Просить затвердити угоду з прокурором.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України, що встановлено під час допиту обвинуваченого.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та наявні всі правові та фактичні підстави для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції ст. 382 ч. 1 КК України у виді одного року позбавлення волі. На підставі 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком із застосуванням положень ст. 76 КК України. Обвинувачений пояснив, що він розуміє визначене покарання.

Водночас захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 зазначив, що з наслідками затвердження угоди він ознайомлений та угода укладена в його присутності і відповідає інтересам його клієнта.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого, пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий. Обмежень щодо застосування ст. 75 КК України законодавство не містить.

Тому, на думку суду, визначене угодою покарання не протирічить діючим нормам матеріального та процесуального права.

Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 29 квітня 2025 року.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, зобов`язавши його, згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_8 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1