Справа № 1806/1-23/11
Провадження № 1/592/1/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2025 року м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, -
В провадженні суду знаходиться кримінальна справа відносно ОСОБА_4 , громадянина Вірменії, який обвинувачується органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
26 травня 2025 року від прокурора надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яке він мотивував тим, що згідно обвинувального висновку від 20.04.2009 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які мали місце 11.02.2009 та 24.02.2009 р.р. З урахуванням того, що з моменту вчинення злочину станом на 24.02.2024 р. минуло більше 15 років, просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінакан, Вірменія, гр- н Вірменії, вірмена, раніше не судимого від кримінальної відповідальності у зв`язку з встановленням законних підстав, передбачених ст. 49 КК України, закрити кримінальну справу № 3709012 від 20.02.2009 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на підставі у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор клопотання підтримала, надала заяву про розгляд клопотання без фіксування технічними засобами, просить його задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали кримінальної справи № 3709012, дійшов таких висновків.
30.04.2009 року до Ковпаківського районного суду м.Суми надійшла кримінальна справа № 3709012, яка була порушена за правилами КПК України 1960 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України. (а.с. 3-6, 272) Справа призначалася неодноразово до судового розгляду, але обвинувачений до суду не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.
У зв`язку із цим, постановою судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.06. 2009 року останнього було оголошено у розшук, а до цього постановою суду від 09.06.2009 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, провадження по справі зупинено. (а.с. 295) Протягом часу з моменту зупинення провадження відносно ОСОБА_4 проводилися оперативно-розшукові заходи щодо встановлення місця знаходження останнього, про що свідчать листи запити та листи-відповіді з підрозділів УМВС України на Південній залізниці , СРВ в Сумській області. (а.с. 296-358)
01.02.2016 громадянин Вірменії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошений у міжнародний розшук з метою арешту та екстрадиції в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України. (а.с. 359)
Згідно останнього повідомлення НЦБ Інтерполу Вірменії, громадянин Вірменії ОСОБА_4 , в`їхав на територію Вірменії 10.10.2015 та наразі перебуває на території цієї країни. (а.с.362)
17.09.2018 року на адресу прокуратури Сумської області судом було направлено відповідно до положень ст. 575 КПК України клопотання про видачу особи (екстрадицію) в зв`язку з кримінальним переслідуванням та додані до нього документи для передачі до відповідного центрального органу України щодо видачі особи (екстрадиції). (а.с. 363- 372)
Листом Міністерства юстиції України від 05.12.2018 року № 8156-30-18-12.1/3 було повідомлено про те, що відповідно до Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року було направлено копію листа Міністерства юстиції Республіки Вірменія щодо неможливості задоволення запиту про видачу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до застережень, зроблених Республікою Вірменія до підпункту 1 а статті 6 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, а також ч. 2 ст. 55 Конституції Республіки Вірменія громадянин Республіки Вірменія не може бути виданий іншій державі. (а.с.373)
На час розгляду клопотання прокурора, ОСОБА_4 на територію України не повертався, до суду ОСОБА_4 доставлений не був.
Відповідно до пункту 11 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3розділу ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Пункт 5 ч.1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст. 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Так, статтею 49 КК встановлені строки давності, які за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.
Відповідно до п. 1. ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
При цьому, ч.2 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Велика Палата Верховного суду у Постанові від 02 лютого 2023 року відступила від правового висновку Об`єднаної палати, викладеного нею в постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 (провадження № 51-5464кмо20) та зазначила, що друге речення наведеної вище частини статті не містить прямої вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватись після відновлення їх перебігу. Недостатня визначеність формулювання частини другої статті 49 КК зумовлює суперечливе розуміння змісту правової норми і викликає питання - розглядати наведені у третьому реченні загальні строки як: 1) такі, що беззастережно застосовуються замість передбачених у частині першій статті 49 КК диференційованих строків в усіх випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду і наступного з`явлення її з зізнанням або затримання; 2) альтернативні, тобто такі, що не виключають застосування диференційованих строків і замінюють їх лише в окремих випадках (справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22).
Другий варіант передбачає пріоритетність вибору того різновиду строків, який є сприятливішим для особи під час вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності.
Реалізація принципу гуманізму під час тлумачення і застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності і вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватись за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих. Формально-логічний і лексичний аналіз змісту частини другої статті 49 КК дає підстави для висновку, що використані в першому і другому реченнях слова «зупиняється» і «відновлюється» стосуються строків, зазначених у частині першій, тобто диференційованих.
Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.
Сам по собі факт ухилення від розслідування та суду не є кримінально караним діянням. Однак у разі беззастережної заміни передбачених частиною першою статті 49 КК строків загальними з огляду на сам лише факт такого ухилення, незалежно від тривалості, особа в усякому разі опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків вчинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких. Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їх соціальній небезпечності.
У тексті частини другої статті 49 КК всі три речення нерозривно пов`язані між собою. Зв`язуючою ланкою є зміст першого: факт ухилення особи від розслідування та суду і його правовий наслідок у виді зупинення строку давності. У другому реченні передбачено загальне правило, відповідно до якого після з`явлення з зізнанням або затримання особи диференційований строк давності відновлюється. У третьому реченні, що встановлює присічні строки, словосполучення «у цьому разі» перебуває у змістовому зв`язку як з першим, так і з другим реченнями, і стосується двох альтернативних ситуацій. У поєднанні з першим реченням це словосполучення означає: якщо особа не буде затримана і не з`явиться взагалі, то перебіг давності буде зупинений до спливу загальних строків, а після їх закінчення винний підлягатиме звільненню від кримінальної відповідальності. У взаємозв`язку третього речення з другим словосполучення «у цьому разі» ілюструє ситуацію, коли особа з`явиться або буде затримана, проте кримінальне провадження не завершиться до спливу загальних строків, що також зумовлює звільнення від кримінальної відповідальності за давністю.
З огляду на викладене Велика Палата вважає, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.
Таким чином, враховуючи що з моменту вчинення кримінальних правопорушень минули строки, визначені ч.2 ст.49 КК України, на переконання суду, на даний час є передбачені чинним законодавством умови та підстави для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Згідно положень ч.4 ст.286 та ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та своєю ухвалою закриває кримінальне провадження і звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Приписами ч.1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що при наявності обставин, передбачених ст. 6, ч.1 ст. 7, ст.ст. 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Згідно обвинувального висновку ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, що мало місце у лютому 2009 року.
Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення якого, згідно п.4 ч.1 ст. 49 КК України, десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.
В той же час, починаючи з 2009 року, у судові засідання ОСОБА_4 не з`являється, місце знаходження його на території України не відоме, більш того з 10.10.2015 він перебуває на території Вірменії, та згідно законодавства цієї країни не може бути виданий іншій країні, потерпілі по даній справі відсутні, як і матеріальні збитки, а тому в даному випадку, згідно вимог п.4 ч.1 ст. 49 КК України, строки звільнення його від кримінальної відповідальності становлять 10 років.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлені підстави, визначені ст.49 КК України, то обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу - закрити.
Окрім того, необхідно вирішити питання скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою згідно постанови Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.06. 2009 року. (а.с.286)
-два паперових згортки з канабісом, які зберігаються в камері зберігання речових доказів лінійного Управління на південній залізниці УМВС України згідно постанови від 12.03.2009 року-знищити; (а.с. 84-86);
-два пристрої для паління коноплі та чотири вищевказані згортки з каннабісом, упаковані в один пакет- які зберігаються в камері зберігання речових доказів лінійного Управління на південній залізниці УМВС України згідно постанови від 18.03.2009 року-знищити; (а.с.124-126);
-грошові купюри: 2 купюри номіналом по 5 гривень ( АД 527038, АЕ 2345952), 2 купюри номіналом по 10 гривень (АЩ 0176043, АБ 2128734 ) та 1 купюру номіналом 20 залишити власнику;
-ватні тампони зі змивами з пальців рук гр. ОСОБА_4 , фрагмент паперу зі зразком рідини, упакування вати, з якої були взяті ватні тампони залишити у справі. (а.с. 129-131)
Скасувати арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 , де б таке не знаходилося, який був накладений згідно постанови слідчого від 10.03.2009 року. (а.с.189)
На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284,286,288,372КПК України, ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року), суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальну справу № 3709012 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України - закрити.
Скасувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою згідно постанови Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.06.2009 року. (а.с.286)
- два паперових згортки з канабісом, які зберігаються в камері зберігання речових доказів лінійного Управління на південній залізниці УМВС України згідно постанови від 12.03.2009 року-знищити; (а.с. 84-86);
- два пристрої для паління коноплі та чотири вищевказані згортки з каннабісом, упаковані в один пакет- які зберігаються в камері зберігання речових доказів лінійного Управління на південній залізниці УМВС України згідно постанови від 18.03.2009 року-знищити; (а.с.124-126);
- грошові купюри: 2 купюри номіналом по 5 гривень ( АД 527038, АЕ 2345952), 2 купюри номіналом по 10 гривень (АЩ 0176043, АБ 2128734 ) та 1 купюру номіналом 20 залишити власнику;
- ватні тампони зі змивами з пальців рук гр. ОСОБА_4 , фрагмент паперу зі зразком рідини, упакування вати, з якої були взяті ватні тампони залишити у справі. (а.с. 129-131)
Скасувати арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 , де б таке не знаходилося, який був накладений згідно постанови слідчого від 10.03.2009 року. (а.с.189)
Постанова може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м.Суми.

Суддя ОСОБА_1