СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/3915/25

ун. № 759/13877/25

26 червня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000024 внесеного до ЄРДР 14.03.2025 року за, ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2025 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло вищезгадане клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000024 внесеного до ЄРДР 14.03.2025 року за, ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області (місцезнаходження м. Київ, вул. Святошинська, 2А) за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000024 від 14.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України та ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

01.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 02.05.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

02.05.2025 року слідчим суддею Святошинського районного судом м. Києва ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, строком до 29.06.2025 року включно.

20.06.2025 року постановою керівника Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто до 01.08.2025 року.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 29.06.2025 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не видається можливим, оскільки необхідно провести та завершити слідчі та процесуальні дії, а саме:

зняти в повному обсязі грифи таємності за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та з процесуальних документів, що стали підставою для їх проведення;

отримати висновки призначених судово-балістичних та вибухово-технічної експертиз;

за результатами проведених експертних досліджень спрямувати запити в порядку ст. 93 КПК України до відповідних установ щодо встановлення власників відповідної зброї та боєприпасів, перебування відповідної зброї у розшуку та наявності/відсутності відповідних дозвільних документів;

за результатами проведених експертних досліджень здійснити повідомлення про зміну раніше повідомлених підозр та повідомлення про нову підозру;

зібрати в повному обсязі характеризуючі матеріали на підозрюваного;

у разі необхідності виконати інші слідчі (розшукові) дії;

виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.;

скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на свідків та потерпілих, у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність у продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зменшення попередньо визначеної застави.

Зважаючи на викладене, інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила задовольнити подане клопотання.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно підозрюваного у виді тримання під вартою без зменшення попередньо визначеної застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти клопотання, та просили відмовити у задоволенні згаданого клопотання і обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде помірним для підозрюваного.. Також сторона захисту просила розглянути питання щодо передачі підозрюваного на поруки його військовим товаришам по службі.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області (місцезнаходження м. Київ, вул. Святошинська, 2А) за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000024 від 14.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України та ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

01.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 02.05.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, у тому числі:

Протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 03.04.2025;

Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 03.04.2025;

Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 03.04.2025;

Протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 02.04.2025;

Протокол огляду і добровільної видачі від 02.04.2025;

Протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04.02.2025;

Протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 01.05.2025;

Протоколом огляду від 01.05.2025;

Протоколами обшуків від 01.05.2025;

Рапорти працівників ГУ СБ України у м. Києві та Київській області та інші зібрані в ході досудового розслідування матеріали кримінального провадження у їх сукупності;

іншими доказами у їх сукупності.

02.05.2025 року слідчим суддею Святошинського районного судом м. Києва ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, строком до 29.06.2025 року включно.

20.06.2025 року постановою керівника Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто до 01.08.2025 року.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 29.06.2025 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не видається можливим, оскільки необхідно провести та завершити слідчі та процесуальні дії, а саме:

зняти в повному обсязі грифи таємності за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та з процесуальних документів, що стали підставою для їх проведення;

отримати висновки призначених судово-балістичних та вибухово-технічної експертиз;

за результатами проведених експертних досліджень спрямувати запити в порядку ст. 93 КПК України до відповідних установ щодо встановлення власників відповідної зброї та боєприпасів, перебування відповідної зброї у розшуку та наявності/відсутності відповідних дозвільних документів;

за результатами проведених експертних досліджень здійснити повідомлення про зміну раніше повідомлених підозр та повідомлення про нову підозру;

зібрати в повному обсязі характеризуючі матеріали на підозрюваного;

у разі необхідності виконати інші слідчі (розшукові) дії;

виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.;

скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються матеріалами справи та встановленні слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу підозрюваному.

Зазначені ризики на даній стадії досудового розслідування не зменшилися та продовжують існувати.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зі змісту ч. 1 ст. 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на закінчення досудового розслідування, про які вказував прокурор зі слідчим.

Даних про наявність підстав для скасування підозрюваному запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, а тому являє собою значну суспільну небезпеку. Також слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги інші дані про особу підозрюваного, зокрема міцність його соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному при винесенні обвинувального вироку.

Враховуючи стадію судового розгляду, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Поряд з цим, суд зауважує, що суворість можливого покарання не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовженні, проте як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи існування сукупності вказаних ризиків, суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту не є можливим.

При цьому, суд звертає увагу, що застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, питання про продовження якого розглядається, не є безальтернативним, оскільки ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02.05.2025 року визначено право внести заставу, розмір якої встановлено у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1211200, 00 гривень, з урахуванням положень КПК України.

Такий розмір застави визначений судом з урахуванням припису ч. 2 ст. 182 КПК України, за яким застава може бути внесена не тільки підозрюваним, а будь-якою особою.

Сторона захисту посилається на те, що такий розмір застави є непомірним для підозрюваного, який тривалий час перебуває під вартою та не має змоги внести заставу у розмірі визначеному судом.

З врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення досудового розслідування, виконання підозрюваним обов`язків, необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 гривень, з одночасним покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків з урахуванням вказаних обставин, оскільки розмір застави, який просить суд орган досудового розслідування, на думку суду є надмірним для підозрюваного та не свідчить, що при такому розмірі не буде досягнуто належного балансу між цілями досудового розслідування та правами підозрюваного.

Окрім крім того, суд зауважує, що після визначення попереднього розміру застави пройшов певний період, а тому з метою дотримання позицій Європейського суду з прав людини необхідно зменшити розмір застави, оскільки заявлений розмір слідством є обтяжливим, так як підозрюваний тривалий час перебуває під вартою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що розмір застави має бути реальним, пропорційним та враховувати обставини справи, включаючи матеріальне становище підозрюваного, та служити гарантією його явки до суду, а не бути засобом покарання.

У справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ наголосив, що розмір застави має визначатися з урахуванням матеріального становища обвинуваченого. Якщо особа залишається під вартою через неспроможність внести визначену суму, це свідчить про те, що національні органи не забезпечили ефективну реалізацію права на свободу. Непомірна застава фактично стає продовженням арешту. Суд зобов`язаний проявляти «особливу ретельність» при визначенні суми, щоб право на звільнення під заставу не було ілюзорним.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписом ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи доводи сторони захисту та наявні дані про особу підозрюваного, який має онкологічне захворювання, співпрацює зі слідством та позитивно характеризується військовими товаришами по службі, суд вважає за можливе зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 гривень, із покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, керуючись статтями 177, 178, 197, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000024 внесеного до ЄРДР 14.03.2025 року за, ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 36 діб, в межах строку досудового розслідування до 01 серпня 2025 року, з можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 гривень та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор МЮ України».

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої підозрюваний підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави у визначеному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду по вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

уникати спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків застава звертається в дохід держави.

У разі внесення застави визначити термін дії обов`язків покладених судом в межах строку досудового розслідування до 01 серпня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1