Справа № 453/1644/23
№ провадження 1-кп/453/49/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ;

прокурора - ОСОБА_3 ;

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

представника потерпілих - ОСОБА_6 ;

обвинуваченого - ОСОБА_7 ;

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000900 від 09 липня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орява Сколівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, раніше судимого вироком Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року за ч. 2 ст. 332 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

Водій ОСОБА_7 09 липня 2023 року близько 22 години 05 хвилин, керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі з сполученням «Київ-Чоп», у напрямку до м. Чоп, у селищі Верхнє Синьовиднє по вул. Січових Стрільців, неподалік будинку АДРЕСА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він під час керування транспортним засобом був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухався у населеному пункті із швидкістю близько 102 км/год., не виконав вимог дорожнього знаку 3.29 (обмеження швидкості руху 40 км/год.) і з моменту виникнення небезпеки у вигляді пішохода, яка рухалася зліва на право відносно напрямку руху його автомобіля, та яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_7 , не зупинив свій транспортний засіб та покинув місце пригоди.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 загинула на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_7 порушив Правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть неповнолітної потерпілої ОСОБА_9 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім цього, 09 липня 2023 року близько 22 години 05 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі з сполученням «Київ-Чоп» у напрямку до м. Чоп у селищі Верхнє Синьовиднє по вул. Січових Стрільців, неподалік будинку АДРЕСА_8, порушив Правила дорожнього руху за вищевказаних обставин та, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, на вказаній вулиці здійснив наїзд на неповнолітню потерпілу ОСОБА_9 , чим поставив її в небезпечний для життя стан та, маючи змогу надати допомогу, не зупинив свій транспортний засібпокинув місце події, завідомо залишивши без допомоги потерпілу, яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 загинула на місці пригоди, смерть наступила внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, повним переломом грудного відділу хребта з розривом спинного мозку і міжхребцевих зв`язок, переломами ребер справа, з розривом легеневої плеври, розривами печінки, переломом лівої плечової кістки, забоєм нирок та легень, що призвело до розвитку травматично-геморагічного шоку.

Таким чином, ОСОБА_7 завідомо залишив без допомоги неповнолітню потерпілу ОСОБА_9 , яку він сам поставив у небезпечний для життя стан і яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, від давання показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України. Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_7 визнав частково, зазначив, що розуміє свій обов`язок відшкодування моральної шкоди, однак, не в заявленому цивільними позивачами розмірі.

Допитаний в судовому засіданні 04 липня 2024 року потерпілий ОСОБА_10 вказав, що про ДТП, в якому постраждала його онучка, дізнався від онука, після чого разом із братом, прибув на місце події, де вже знаходились працівники поліції та велика кількість людей. Станом на час його прибуття на місце події ОСОБА_9 вже була мертвою, заходи реанімування, які вживались присутніми на місці ДТП виявились безрезультатними. На запитання щодо винуватця ДТП, поліцейським було повідомлено, що такий залишив місце події. 22 серпня 2024 року потерпілий ОСОБА_10 скерував на адресу суду клопотання, в якому просить, у зв`язку із хворобою та станом здоров`я судові засідання проводити без його участі. Одночасно проінформував, що ним укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_6 , яка буде здійснювати представництво його інтересів у суді по даній справі.

Допитані в судовому засіданні 04 липня 2024 року потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 показали, що є батьками ОСОБА_9 , безпосередніми очевидцями пригоди не були, однак повідомили про обставини, за яких дізналися про трагічну загибель доньки ОСОБА_9 , а саме: ОСОБА_4 вказав, що на час ДТП вони з дружиною перебували за межами України, про аварію їм повідомили знайомі і вони відразу виїхали в Україну. Вказав, що обвинувачений був у нетверезому стані, а після вчинення ДТП скрився з місця події. Повідомив, що ні обвинувачений, ні мати обвинуваченого не намагались зв`язатись з ним, приїжджала лише дружина та батько обвинуваченого, який хотів взяти вину на себе, втім ні себе, ні свого сина винними не вважав, вказав, що він не знає, чому його (обвинуваченого) помістили в УВП. На його думку, обвинуваченому необхідно призначити найвищу міру покарання. Вказав і те, що грошей (50 000 грн., які йому були перераховані) до винесення вироку не хоче, щоб не було лишнього пафосу, оскільки обвинувачений казав, що думав, що збив пса, покинув місце ДТП, переховувався від слідства, та й загалом вважає дії обвинуваченого нелюдяними. Вказав, що дружина обвинуваченого приходила для того, щоб потерпілі не проклинали її дитину, не пам`ятає чи дружина обвинуваченого пропонувала відшкодувати шкоду, оскільки ніколи не могли знайти спільної мови.

Потерпіла ОСОБА_5 вказала, що про ДТП їй повідомив чоловік. Про обставини ДТП їй стало відомо пізніше, після повернення в Україну. Вказує, що дії обвинуваченого в той день нічим добрим не могли закінчитись, оскільки останній весь день розпивав алкогольної напої. З відшкодуванням моральної шкоди до неї не звертались, та й в принципі життя дитини не вимірюється грошовим еквівалентом, а гроші, які надійшли на її рахунок, через рік після вчинення ДТП (50 000 гривень,) вони повернули обвинуваченому. Вважає, що обвинуваченому необхідно призначити максимально можливу міру покарання.

Також в судовому засіданні допитувалися свідки, зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , зазначив, що в той день 09 липня 2023 року зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_7 біля його будинку, де вони спілкувалися. Пізніше, на авто обвинуваченого Toyota Land Cruiser перемістилися на річку. По дорозі їх зупиняли працівники поліції, котрі спілкувалися з водієм ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_12 повідомив, що вживав алкоголь, сидів на передньому пасажирському сидінні та підтверджує, що за кермом автомобіля перебував саме обвинувачений ОСОБА_7 . Коли поверталися з річки він спав, дорогу та обставин не пам`ятає, лише пригадує, що відчув сильний поштовх, від якого проснувся, однак, що саме сталося не зрозумів і у подальшому по приїзду вийшов з авто та пішов додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що в той день 09 липня 2023 року із своєю дівчиною ОСОБА_9 були на річці, коли поверталися з річки йшли автодорогою «Київ-Чоп», був корок із вантажних автомобілів, оскільки ремонтували міст у населеному пункті Верхнє Синьовидне. В один момент вирішили із дівчиною перейти дорогу, зліва на право по напрямку руху автомобіля, дійшли до середини дороги, оглянулися, щоб переконатися в безпечності та пришвидшилися, тоді побачили, як на великій швидкості їде автомобіль, як зазначає свідок, на його думку швидкість орієнтовно складала 160 км/год. Водій автомобіля вильнув, однак уникнути наїзду не вдалося та збив на швидкості потерпілу, після чого, не зупиняючись, продовжив рух та покинув місце пригоди.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_14 вказав, що з обвинуваченим знайомі, візуально знає. Точної дати не знає, проте пам`ятає той день, вони з напарником патрулювали, коли в районі обіду почали поступати скарги від водіїв про загруженість автодороги «Київ - Чоп», через ремонтні роботи мосту, тоді ними було прийнято рішення розгрузити рух. Автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 білого кольору він не бачив, або не помітив через велику кількість машин. Про ДТП йому стало відомо з робочої групи, очевидцем події він не був.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_15 вказав, що 09 липня 2023 року він перебував на чергуванні, де близько обіду він отримав вказівку їхати на регулювання руху, оскільки, через ремонт мосту, виник затор. Після того, як потік автомобілів зменшився, ними з напарником було прийнято рішення покинути дану ділянку дороги. В подальшому рух автомобілів здійснювався за допомогою світлофору. Коли ОСОБА_15 очікував на напарника, до нього під`їхав автомобіль білого кольору під керуванням чоловіка, який запитав, яким чином здійснюється рух, на що поліцейський відповів, що за допомогою світлофору.

Також, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується дослідженими судом письмовими та електронними доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 липня 2023 року із схемою та фототаблицею, відповідно до яких зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце на АДРЕСА_8, а саме зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, вилучено елементи автомобіля (т. 2 а.с. 122-146);

- протоколом огляду місця події від 10 липня 2023 року із фототаблицею, відповідно до яких оглядом місця події являється прилегла дорога до автодороги Київ - Чоп у с. Дубина Стрийського району Львівської області, яка веде в напрямку с. Корчин Стрийського району Львівської області на якій на відстані 70 м. від автодороги Київ - Чоп на узбіччі правої сторони передньою частиною автомобіля в напрямку с. Корчин виявлено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 білого кольору та зафіксовано технічні пошкодження такого транспортного засобу. Огляд проводився без проникнення в автомобіль. Вилучено автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 147-155);

- висновком експерта № 70 за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з яким встановлено, що смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, повним переломом грудного відділу хребта з розривом спинного мозку і міжхребцевих зв`язок, переломами ребер справа, з розривом легеневої плеври, розривами печінки, переломом лівої плечової кістки, забоєм нирок та легень, що призвело до розвитку травматично-геморагічного шоку. Вище описані тілесні ушкодження на тілі трупа утворились внаслідок ударної взаємодії з тупими твердими предметами, виступаючими назовні частинами автотранспортного засобу, в момент, коли потерпіла знаходилася, найбільше ймовірно, у вертикальному чи наближеному до нього положенні і була обернута правою задньо-боковою поверхнею тіла до первинної травмуючої сили - виступаючих частин автомобіля, з послідуючим запрокидуванням на транспортний засіб і відкиданням на нього, на тверду поверхню тіла з тертям, ковзанням і перекручуванням по ній, під час ДТП. За ступенем тяжкості, відносно живих осіб, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент їх заподіяння, і в даному випадку являються несумісними з життям (т. 2 а.с. 169-171);

- висновком експерта № 1651/2023-т за результатами судово-токсикологічної експертизи крові з трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з яким встановлено, що методом газо-рідинної хроматографії не виявлено: етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів (т. 2 а.с. 172);

- висновком експерта від 29 серпня 2023 року № 3118 - Е за результатами судової автотехнічної експертизи, згідно з яким на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля «Toyota Land Cruiser», р. н. НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій по зменшенню швидкості руху автомобіля та його зупинці, рульове керування перебувало в працездатному стані та могло виконувати свої функції по зміні напрямку руху автомобіля, система зовнішнього освітлення представленого автомобіля перебувала в несправному стані, внаслідок пошкодженої передньої фари, що може бути наслідком ДТП (т. 2 а.с. 176-180);

- висновком експерта від 01 вересня 2023 року № 3116 - Е за результатами транспортно - трасологічної експертизи, згідно з яким пошкодження на автомобілі «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які могли утворитися в результаті наїзду на пішохода, розміщуються в правій передній кутовій частині даного автомобіля (передній частині правого переднього крила, правому передньому куті капоту, передньому бампері та передній панелі справа, правій передній блок-фарі). Місця наїзду автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода знаходяться на правій смузі, виходячи із напрямку руху в сторону м. Чоп, поблизу її правого краю, на ділянці, яка дещо передує розміщенню першого уламка пластмаси зі сторони м. Київ. Встановити розміщення місць наїзду цього автомобіля на пішохода в розмірних одиницях, як в повздовжньому, так і в поперечному напрямках не видається можливим, по причині відсутності необхідного комплексу ознак, що свідчать про це (слідів коліс цього автомобіля) (т. 2 а.с. 187-191);

- висновком експерта від 08 вересня 2023 року № 3117 - Е за результатами комплексної експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи із дослідження обставин і механізму ДТП, згідно з яким встановлено, що при відкритті паперового конверта в ньому виявлено флеш накопичувач, що містить файл «F0230.mp4» об`ємом 120 МБ (126 564 680 байт). Під час огляду вмісту файлу «F0230.mp4» встановлено, що файл містить відеозапис з відеорегістратора із зустрічного автомобіля з роздільною здатністю 1920 х 1080, середньою частотою кадрів 25к. в 1 сек., які починаються з показами таймеру білого кольору посередині нижньої частини кадру, початок відеозапису з показів таймеру 2023-07-09 22:02:30 закінчується показами таймеру 2023-07-09 22:05:31 довжина відеозапису 4530к, 00:03:01,517. По вказаному файлу «F0230.mp4» проведено покадровий перегляд відповідної інформативної ділянки відеозапису за допомогою програмного комплексу Amped FIVE. При цьому отримано 131 графічних файли загальним об`ємом 20, 8 МБ (21 902 687 байт), які відповідають послідовним кадрам відповідної ділянки відеозапису. Формат зображення кадрів JPEG разом із вмістом каталогу досліджуваного оптичного диску, що записаний на оптичний диск з написом «Розкадровка № 3117 - Е» надається разом із висновком експерта. Оскільки віддалення і ракурс камери зовнішнього відеоспостереження від місця ДТП, під час зйомки відеозапису «F0230.mp4» в темний час доби не дає можливості візуальним шляхом встановити момент виявлення і в подальшому траєкторію руху пішоходів, то встановити, який час пройшов з моменту виходу пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , на смугу для руху в напрямку м. Чоп і до моменту наїзду не видається можливим. Оскільки віддалення і ракурс камери зовнішнього відеоспостереження від місця ДТП, під час зйомки відеозапису «F0230.mp4» в темний час доби не дає можливості візуальним шляхом встановити подолану автомобілем «Toyota Land Cruiser» з моменту його появи на відеоматеріалі до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_9 , то провести дослідження по питанню: «Яку величину складала швидкість руху автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , з моменту появи такого на відеоматеріалі «F0230.mp4» і до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_9 .?» - не видається можливим (т. 2 а.с. 199-202);

- висновком експерта від 11 вересня 2023 року № 3294 - Е за результатами судової автотехнічної експертизи, згідно з яким, якщо виходити із кінцевого розташування тіла гр. ОСОБА_9 відносно початку розташування відламків пошкодженого скла та пластмаси, то використовуючи методичні підходи, можемо отримати, що безпосередньо перед наїздом швидкість руху автомобіля «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 могла складати величину не менше як 58 км/год (т. 2 а.с. 206-208);

- висновом експерта від 18 вересня 2023 року № 3555 - Е за результатами судової автотехнічної експертизи із дослідження обставин і механізму ДТП, згідно з яким величина, яку становила середня швидкість руху «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , враховуючи переміщення габаритної довжини вказаного автомобіля з кадру № 65 по кадр № НОМЕР_2 , виходячи із розкадровки відеоматеріалу «F0230.mp4» та беручи до уваги різницю швидкості зустрічного автомобіля на якому був встановлений відеореєстратор, що зафіксував обставини ДТП, становила біля 102 км/год. В дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , виконуючи рух в межах населеного пункту, повинен був згідно з встановленим дорожнім знаком 3.29 Розділу 33 ПДР: «обмеження швидкості руху 40 км/год.» рухатися з допустимою на вказаній ділянці дороги швидкістю що не перевищувала б 40 км/год., а при виникненні небезпеки прийняти заходи для зупинки керованого ним транспортного засобу, при цьому для запобігання наїзду на пішохода ОСОБА_9 повинен був керуватися передбаченими вимогам п. 1.5, п. 2.3 (підпункт «д»), п. 12.3, п 12.4, п 12.9(б) Правил дорожнього руху України. За умови руху автомобіля «Toyota Land Cruiser» під керуванням ОСОБА_7 із дозволеною швидкістю руху у населеному пункті 40 км/год, водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути скоєння наїзду на пішохода ОСОБА_9 , шляхом зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу. При цьому, якщо б водій ОСОБА_7 рухався автомобілем «Toyota Land Cruiser» із допустимою швидкістю руху 40 км/год та вчасно застосував гальмування, то пішохід ОСОБА_9 встигла б покинути смугу, по якій рухався автомобіль «Toyota Land Cruiser» під керуванням ОСОБА_7 і навіть узбіччя. Виходячи з проведеного вище дослідження слідує, що в даному випадку дії водія автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , не відповідали вимогам п.1.5, п.2.3(підпункт «д»), п. 12.3, п 12.4, п 12.9(б) Правил дорожнього руху України та перебували у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП. Враховуючи технічну можливість у водія ОСОБА_7 уникнути наїзду на пішохода при належному виконанні ним вимог ПДР, слід дійти до висновку про те, що причиною даної ДТП є невідповідність дій ОСОБА_7 вимогам п.1.5, п.2.3(підпункт «д»), п. 12.3, п 12.4, п 12.9(б) Правил дорожнього руху України (т. 2 а.с. 217-222);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 липня 2023 року з фототаблицею за участі свідка ОСОБА_12 , яким на місці події ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відтворив та показав на місці обставини дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.с. 224-236);

- відомостями із витягів з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» про притягнення до адміністративної відповідальності, за порушення чиних вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період від 2020 року по день надання відповіді (т.2 а.с. 244-260);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03 серпня 2023 року з схемою та флешнакопичувачем Micro SD Kingston за участі свідка ОСОБА_13 , який на місці події відтворив та показав на місці обставини дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.с. 263-271);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2023 року зі схемою та DVD-R диском участі підозрюваного ОСОБА_7 , який на місці події відтворив та показав на місці обставини дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.с. 263-271);

Зазначені вище докази зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України, надані стороною обвинувачення та долучені в судовому засіданні до кримінального провадження, є допустимими та такими, що в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

Смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступила внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, повним переломом грудного відділу хребта з розривом спинного мозку і міжхребцевих зв`язок, переломами ребер справа, з розривом легеневої плеври, розривами печінки, переломом лівої плечової кістки, забоєм нирок та легень, що призвело до розвитку травматично-геморагічного шоку.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів п. 1.5, п. 2.3 (підпункт «д»), п. 12.3, п 12.4, п 12.9(б) Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 .

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень Європейського суду з прав людини означає, що сукупність обставин справи встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_7 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, а також за ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п. 20: При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд звертає увагу і на висновки щодо пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v.Ukraine, Tammer v.Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, мотив та мету вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, станом на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень не судимий, має малолітню дитину.

Крім того, слід звернути увагу, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, хоч і характеризується необережною формою вини, проте, слід зауважити, що носить високий ступінь суспільної небезпечності, оскільки вчинений ОСОБА_7 при застосуванні джерела підвищеної небезпеки.

Слід зважати на те, що поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення характеризується як негативна.

Обвинувачений після скоєння наїзду на пішохода, не вчинив жодних дій, спрямованих на можливе усунення загрози для здоров`я та життя потерпілої, залишив без допомоги потерпілу, яка перебувала в небезпечному для життя стані (таким чином, одразу вчинив ще один злочин, умисно).

Обвинувачений не намагався викликати медичну допомогу для потерпілої, повідомити про вчинене поліцію, натомість, не зупиняючись, залишив на автомобілі місце кримінального правопорушення.

Вказані дії обвинуваченого суттєво підвищують ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину.

Кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 потягли тяжкі і невідворотні наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 .

Крім того, суд зважає, що шкода потерпілим - батькам загиблої не відшкодована, а кошти в сумі по 50 000, 00 грн. на кожного з потерпілих, перераховані згідно з квитанціями АТ «Укрпошта» до платіжних інструкцій від 30 травня 2024 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не одержувались. Суд звертає увагу і на позицію потерпілих щодо призначення судом найсуворішої міри покарання обвинуваченому. При цьому, суд враховує, що думка потерпілих щодо виду та розміру покарання хоча і може враховуватися судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною в цьому питанні.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

При цьому, аналізуючи твердження захисника про наявність у обвинуваченого щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд відзначає, що розкаяння передбачає дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки. Такий висновок зробив ВС в постанові №166/1065/18 від 18 вересня 2019 року. Розкаяння/щире каяття не є тотожним визнанню вини.

Враховуючи наведене, суд констатує, що, беручи до уваги характер та мотиви допущених ОСОБА_7 порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а саме залишення ним з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а саме - передбачений ч.2 ст.286 КК України, місця дорожньо-транспортної пригоди, завідоме залишення без необхідної допомоги, в тому числі медичної, потерпілої, яку він сам поставив в небезпечний для життя стан і яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, посилання захисника на наявність у обвинуваченого щирого каяття та активне сприяння обвинуваченим розкриттю кримінального правопорушення, суд оцінює критично, вважаючи такі дії обвинуваченого після його затримання спрямованими виключно на мінімізацію для себе негативних наслідків вчиненого злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, а саме таким, що відповідає як тяжкості скоєного кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості засудженого.

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини, тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Суд враховує характер та конкретні обставини вчиненого, що свідчать про підвищений ступінь їх суспільної небезпечності та таке психічне ставлення обвинуваченого до вчиненого на момент заподіяння кримінальних правопорушень, яке виразилось у тому, що він, дбаючи насамперед про себе для уникнення несприятливих наслідків, продемонстрував крайню байдужість до життя травмованої ним людини.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Також, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в максимальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Судом також встановлено, що вироком Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відтак, суд вважає необхідним призначити покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_7 вчинив дані кримінальні правопорушення до винесення вироку Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, який набрав законної сили, а тому йому необхідно остаточно призначити покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком з покаранням, призначеним вироком Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, витрати у справі за проведення:

- судової автотехнічної експертизи від 29 серпня 2023 року № 3118-Е у сумі 7 169 гривень 40 копійок;

- транспортно - трасологічної експертизи від 01 вересня 2023 року № 3116-Е у сумі 7 408 гривень 38 копійок;

- комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи від 08 вересня 2023 року № 3117-Е у сумі 4 779 гривень 60 копійок;

- судової автотехнічної експертизи від 11 вересня 2023 року № 3294-Е у сумі 3 823 гривні 68 копійок;

- судової автотехнічної експертизи від 18 вересня 2023 року № 3555-Е у сумі 3 584 гривні 70 копійок;

- трасологічної експертизи від 18 серпня 2023 року № СЕ-19/114-23/13980-ТР у сумі 23 422 гривні 00 копійок, - підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст. ст. 129, 374 КПК України та роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року, з наступними змінами, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ч.6 ст.11 ЦК України).

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Загальні положення відшкодування моральної шкоди регламентовані ст. 23 ЦК України.

Зокрема, як встановлено ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви.

Потерпілі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в обґрунтування розміру моральної шкоди зазначили, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , які мали наслідком смерть їх неповнолітньої дочки ОСОБА_9 , їм завдано суттєвої моральної шкоди. Зокрема, зазначають про фізичний біль та душевні страждання, спричинені смертю дитини, пережитий стрес, внаслідок якого погіршився стан їх здоров`я, були істотно порушені їх нормальні життєві зв`язки, в тому числі вони втратили роботу, і тепер змушені докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначають позивачі і про те, що через втрату найдорожчої їм людини, вони і надалі продовжують переживати сильні душевні страждання та емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості, образи, тривоги, а звичний ритм життя зупинився назавжди. Крім того, зазначають, що додаткових душевних страждань завдає і психоемоційний стан неповнолітнього сина, який болісно переживає смерть сестри.

Судом встановлено, що незаконні дії обвинуваченого завдали моральної втрати потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , призвели до порушення їх нормальних життєвих зв`язків та вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер неправомірних дій ОСОБА_7 , в тому числі і дій щодо залишення потерпілої, яка перебувала в небезпечному для життя стані, без допомоги, тяжкість наслідків вчинених кримінальних правопорушень, обставини завдання такої шкоди, що призвели до смерті неповнолітньої ОСОБА_9 , а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченого та спричиненими наслідками у виді моральної шкоди, заподіяної батькам загиблої неповнолітньої - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При цьому, суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації , а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Також, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз.

Водночас, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.

За вказаних обставин, судом, оцінюються моральні страждання, завдані потерпілим внаслідок смерті члена сім`ї, і які не є одномоментними, адже загибель дитини спричиняє довгострокову і непоправні душевну біль і тугу від такої втрати.

При цьому, на переконання суду, із врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнали потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 внаслідок вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, характеру немайнових втрат потерпілих, які не можуть бути відновлені, внаслідок смерті їх неповнолітньої дочки, характеру та тривалості заподіяних їм моральних, душевних, психічних страждань, тяжкості вимушених змін у їх житті та ступеня вини обвинуваченого, суд вважає за необхідне і достатнє частково задовольнити позов потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 700 000, 00 грн. моральної шкоди, завданої злочином, на кожного з цивільних позивачів, що відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Щодо зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, що суд вважає за необхідне врахувати у своєму рішенні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 174, 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покаранняу виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати частину невідбутого покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, визначивши остаточне покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати здня вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 19 липня 2023 року по дату вступу вироку в законну силу із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку у законну силу залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 700 000 (сімсот тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 700 000 (сімсот тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення:

- судової автотехнічної експертизи від 29 серпня 2023 року № 3118-Е в сумі 7 169 (сім тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 40 копійок;

- транспортно - трасологічної експертизи від 01 вересня 2023 року № 3116-Е в сумі 7 408 (сім тисяч чотириста вісім) гривень 38 копійок;

- комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи від 08 вересня 2023 року № 3117-Е в сумі 4 779 (чотири тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок;

- судової автотехнічної експертизи від 11 вересня 2023 року № 3294-Е в сумі 3 823 (три тисячі вісімсот двадцять три) гривні 68 копійок;

- судової автотехнічної експертизи від 18 вересня 2023 року № 3555-Е в сумі 3 584 (три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 70 копійок;

- трасологічної експертизи від 18 серпня 2023 року № СЕ-19/114-23/13980-ТР в сумі 23 422 (двадцять три тисячі чотириста двадцять дві) гривні 00 копійок

Речові докази:

-пластикові уламки від автомобіля марки «Toyota Land Cryiser», р.н. НОМЕР_3 упаковані в спецпакети № PSP1510566, № DSP3257943, № WAR1049163, № SUB2035237, № SUB2035242, № 7272585, № PSP1510565, № PSP1510564, № SUB2035236; автомобіль марки «Toyota Land Cryiser 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 20 грудня 2022 року належить ОСОБА_17 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 - повернути власнику;

- запакований стартовий пакет мобільного оператора "LIFECEEL", тел.|: НОМЕР_5 ; запакований стартовий пакет мобільного оператора "VODAFONE", тел. НОМЕР_6 ; запакований стартовий пакет мобільного оператора "VODAFONE", тел.: не зазначений, серійний №115; стартовий пакет "LIFECEEL", тел. НОМЕР_7 ; стартовий пакет "PLAY" тел. 575 112 025; стартовий пакет "LIFECEEL", тел.: НОМЕР_5 ; стартовий пакет ""VODAFONE", тел.: без сімкарти, із тел. НОМЕР_8 ; стартовий пакет мобільного оператора "LIFECEEL", тел.: без сімкарти, із тел. НОМЕР_9 ; стартовий пакет "LIFECEEL", тел.: без сімкарти, із тел. НОМЕР_10 ; стартовий пакет "LIFECEEL", тел.:без сімкарти, із тел. НОМЕР_11 ; стартовий пакет "LIFECEEL", тел. без сімкарти, із тел. НОМЕР_12 ; сімкарта "КИЇВСТАР", ідентифікаційний номер НОМЕР_13 ; сімкарта "КИЇВСТАР", ідентифікаційний номер НОМЕР_14 ; сімкартка "ВОДАФОН", ідентифікаційний номер НОМЕР_15 ; сімкарта "ВОДАФОН", ідентифікаційний номер НОМЕР_16 ; сімкарта "ЛАЙФ", ідентифікаційний номер НОМЕР_17 ; сімкартка "ЛАЙФ" ідентифікаційний номер НОМЕР_18 ; флеш накопичувач марки "Platinel", сірого кольору, об`ємом 32 GB; флеш накопичувач без ідентифікаційних ознак; флеш накопичувач, марки "VERICO" , об`ємом 16 GB; мобільний телефон "NOKIA", ІМЕI: НОМЕР_19 , без сімкарти; мобільний телефон "NOKIA -8800", золотого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_20 ; мобільний телефон "IPHONE 7", чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_21 ; планшет "IPAD", серійний номер НОМЕР_22 , без сімкарти; мобільний телефон "Тесно", ІМЕІ: НОМЕР_23 і НОМЕР_24 , без сімкарти; мобільний телефон "IPHONE Х", чорного кольору, вимкнутий; мобільний телефон "IPHONE 8", рожевого кольору, вимкнутий, що належать ОСОБА_7 - повернути власнику.

- мобільний телефон марки "IPHONE 11", ІМЕІ 1: НОМЕР_25 , ІМЕІ 2: НОМЕР_26 , сім карта з тел. НОМЕР_27 ; мобільний телефон марки "SAMSUNG", ІМЕІ 1: НОМЕР_28 , ІМЕІ 2: НОМЕР_29 ; планшет марки "LENOVO", ІМЕІ: НОМЕР_30 ; ноутбук марки "LENOVO", s/n: MP09HGB3, які ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09 січня 2024 року передано на відповідальне зберігання ОСОБА_18 , що зареєстрована за адресою; АДРЕСА_4 , - повернути власнику.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 11 липня 2023 року на вилучені 10 липня 2023 року елементи автомобіля марки «Toyota Land Cryiser», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а саме: 9 пластикових уламків, які поміщено в окремі спецпакети № PSP1510566, № DSP3257943, № WAR1049163, № SUB2035237, № SUB2035242, № 7272585, № PSP1510565, № PSP1510564, № SUB2035236 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 11 липня 2023 року на автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_17 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 20 липня 2023 року на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , , а саме на: мобільний телефон марки "IPHONE 11", ІМЕІ 1: НОМЕР_25 , ІМЕІ 2: НОМЕР_26 , сім карта з тел. НОМЕР_27 ; мобільний телефон марки "SAMSUNG", ІМЕІ 1: НОМЕР_28 , ІМЕІ 2: НОМЕР_29 ; планшет марки "LENOVO", ІМЕІ: НОМЕР_30 ; ноутбук марки "LENOVO", s/n: MP09HGB3, які належать ОСОБА_18 та ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09 січня 2024 року передано на відповідальне зберігання ОСОБА_18 , що зареєстрована за адресою; АДРЕСА_4 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 20 липня 2023 року на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: запакований стартовий пакет мобільного оператора "LIFECEEL", тел.|: НОМЕР_5 ; запакований стартовий пакет мобільного оператора "VODAFONE", тел. НОМЕР_6 ; запакований стартовий пакет мобільного оператора "VODAFONE", тел.: не зазначений, серійний №115; стартовий пакет "LIFECEEL", тел. НОМЕР_7 ; стартовий пакет "PLAY" тел. 575 112 025; стартовий пакет "LIFECEEL", тел.: НОМЕР_5 ; стартовий пакет "VODAFONE", тел.: без сімкарти, із тел. НОМЕР_8 ; стартовий пакет мобільного оператора "LIFECEEL", тел.: без сімкарти, із тел. НОМЕР_9 ; стартовий пакет "LIFECEEL", тел.: без сімкарти, із тел. НОМЕР_10 ; стартовий пакет "LIFECEEL", тел.:без сімкарти, із тел. НОМЕР_11 ; стартовий пакет "LIFECEEL", тел. без сімкарти, із тел. НОМЕР_12 ; сімкарта "КИЇВСТАР", ідентифікаційний номер НОМЕР_13 ; сімкарта "КИЇВСТАР", ідентифікаційний номер НОМЕР_14 ; сімкартка "ВОДАФОН", ідентифікаційний номер НОМЕР_15 ; сімкарта "ВОДАФОН", ідентифікаційний номер НОМЕР_16 ; сімкарта "ЛАЙФ", ідентифікаційний номер НОМЕР_17 ; сімкартка "ЛАЙФ" ідентифікаційний номер НОМЕР_18 ; флеш накопичувач марки "Platinel", сірого кольору, об`ємом 32 GB; флеш накопичувач без ідентифікаційних ознак; флеш накопичувач, марки "VERICO", об`ємом 16 GB; мобільний телефон "NOKIA", ІМЕI: НОМЕР_19 , без сімкарти; мобільний телефон "NOKIA -8800", золотого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_20 ; мобільний телефон "IPHONE 7", чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_21 ; планшет "IPAD", серійний номер НОМЕР_22 , без сімкарти; мобільний телефон "Тесно", ІМЕІ: НОМЕР_23 і НОМЕР_24 , без сімкарти; мобільний телефон "IPHONE Х", чорного кольору, вимкнутий; мобільний телефон "IPHONE 8", рожевого кольору, вимкнутий, що належать ОСОБА_7 - скасувати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Сколівський районний суд Львівської області.

Цивільний позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_31 ;

Цивільний позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_32 ;

Цивільний відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Головуючий суддя ОСОБА_1