Справа №197/1065/17
провадження №1-в/197/8/25
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2025 року

адреса приміщення суду: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участі:

секретаря судового засідання Ушакової Т.М.,

прокурора Безсмольного М.С.,

представника пробації Колеснікової Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Криворізького районного сектору №2 ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широка Дача Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків,

в с т а н о в и в:

До Широківського районного суду Дніпропетровської області, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, надійшло вищевказане подання, в якому зазначено, що вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відносно ОСОБА_1 від 13.06.2017 року, який набрав законної сили 14.07.2017 року, надійшов та прийнятий до виконання Криворізьким районним сектором №2 Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 26.07.2017 року. 07.08.2017 року засуджений ОСОБА_1 під розпис ознайомився з порядком та умовами відбуття покарання, обов`язками покладеними на нього судом, а також відповідальністю за скоєння повторного кримінального правопорушення. 19.09.2017 року у відношенні ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження №0001707 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України (повідомлено про підозру 08.11.2017 року). Дане кримінальне правопорушення було скоєно засудженим ОСОБА_1 під час іспитового строку. Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2024 року, що набрав законної сили 23.02.2024 року, за кримінальним провадженням №0001707 ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. В резолютивній частині вироку Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2024 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ст.309 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, не зазначено інформацію та не враховано вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2017 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Уповноважений представник Криворізького районного сектору №2 ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області у судовому засіданні підтримала подання з підстав, викладених в ньому.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Заслухав думку учасників судового розгляду, вивчив матеріали справи, суд задовольняє подання з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (за місцем виконання), має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Судом встановлено, що вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2017 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав чинності 14.07.2017.

23.01.2024 Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23.02.2024.

Відповідно до загальних вимог ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Згідно з вимогами ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі. До основного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за злочини, у вчиненні яких особу було визнано винною. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (п.п.23,25) «у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. За сукупністю вироків (ст.71 КК) призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК та статей 411, 413 КПК.

Окремі роз`яснення щодо питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема щодо тлумачення сумнівів і протиріч, які виникають при виконанні вироку, містить постанова Пленуму ВСУ від 21.12.1990 року №11 Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироку.

При цьому необхідно врахувати, що під час виконання вироків суд не має права вирішувати питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, а лише може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Крім того, суд звертає увагу на п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 1990 року "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків", з тлумачення якого слідує, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначати покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.

Також в порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України суд може вирішувати на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, застосування в даному випадку щодо засудженого ОСОБА_1 вимог ст.ст.70, 71 КК України, може зачіпити суть вироку та погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим та виходить за межі наданих суду першої інстанції повноважень.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2024 року, та вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2017 року, якими ОСОБА_1 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, необхідно виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Криворізького районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області - задовольнити.

Визначити, що вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2017 року відносно ОСОБА_1 , засудженого за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, 75,76 КК України та вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2024 року відносно ОСОБА_1 , засудженого за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлені волі - необхідно виконувати кожен самостійно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

С у д д я: О.Г. Геря