Справа 522/4490/25
Провадження 1-кп/522/2049/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 28.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001200, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ, Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на посаді офіцера відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 , одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого.

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2022 року перебував на посаді заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , згідно посадової інструкції виконуючи обов`язки: забезпечення додержання штатної дисципліни особовим складом штабу ВЧ, розроблення документів оперативно-чергової служби, дотримання правил розробки, обліку, зберігання таємних документів; виконання вимог керівних документів по охороні державної таємниці, своєчасне та правильне визначення грифу таємності, вжиття заходів щодо забезпечення захисту державної таємниці, суворе виконання вимог керівних документів з питань охорони державної таємниці, припинення дій інших осіб, які можуть привести до розголошення таємних відомостей; та будучі відповідальним за: організацію оперативно-чергової служби, підготовку документів проведення навчань, що проводяться під керівництвом командира частини, підготовку необхідних командиру частині довідкових документів, за організацію та здійснення заходів щодо охорони державної таємниці, прихованого управління.

28.08.2024 року у ОСОБА_7 , який обіймав посаду заступника начальника штаба військової частини НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_2 (більш детальна інформація не підлягає розголошенню), виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошових коштів належних органу військового управління, підпорядкованому Міністерству оборони України - військовій частині НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), які перебували на банківському рахунку відкритому у АТ КБ «Приватбанк», за наступних обставин.

Перебуваючи на посаді заступника начальника штаба, ОСОБА_7 користуючись довірою до себе, перебуваючи на керівній посаді, переслідуючи власні інтереси та корисливу мету, для забезпечення можливості вчинення кримінального правопорушення та привласнення грошових коштів військової частини НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що 17.02.2023 року він отримав травму під час виконання бойових завдань, що в подальшому призвело до отримання останнім інвалідності ІІІ групи та з приводу отримання ним травми не проводилося службове розслідування в/ч НОМЕР_2 , підготував пакет документів, в яких перебували наступні копії документів:

1. Копія довідки до акта огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності на 1 арк., в 1 прим.;

2. Копія довідки військово-лікарської комісії на 1 арк., в 1 прим.;

3.Копія довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) на 1 арк., в 1 прим.;

4.Копія паспорту громадянина України № НОМЕР_4 на 1 арк., в 1 прим.;

5.Копія картки платника податків на 1 арк., в 1 прим.;

6.Витяг з реєстру територіальної громади - на 1арк., в 1 прим.;

7.Згода на збір та обробку персональних даних на 1 арк., в 1 прим.;

8.Довідка за реквізитами для поповнення у відділення АТ КБ «ПриватБанк» - на 1 арк., в 1 прим.;

9.Копія заяви на 1 арк., в 1 прим.;

10.Оригінал довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 31.10.2023р., серія 12ААА, №058429, в 1 прим., на 1 арк.

В подальшому, ОСОБА_7 вищевказані документи завірив у начальника штаба в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_9 (підпис та гербова печатка в/ч) та передав начальнику фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_10 для подальшого скерування по базі «СЕДО» до Департаменту соціального забезпечення МОУ, що в подальшому й було зроблено, 11.11.2023 відправлено лист за вихідним номером 1751/1109 до Департаменту соціального забезпечення МОУ із копіями документів.

В подальшому Департамент соціального забезпечення МОУ запросили довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_7 й відповідне службове розслідування.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужого майна, шляхом обману, а саме одноразової грошової виплати, належної військовій частині НОМЕР_2 , ОСОБА_7 у невстановлений час та місці, самостійно виготовив завідомо підроблений документ - «Витяг з Наказу №46» від 23.02.2023 командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначив, що на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 18.02.2023 №42 "«Про призначення службового розслідування щодо отримання травми майором ОСОБА_7 …..», який в подальшому передав на підпис начальнику штабу ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , на підставі завідомо підробленого «Витягу з Наказу №46» від 23.02.2023 командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначено, «…на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 18.02.2023 №42 "«Про призначення службового розслідування щодо отримання травми майором ОСОБА_7 …..», власноручно створив «довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовця за контрактом майора ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 » в якій вказана підстава «наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2023 року №46», підписав у командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_12 та завірив гербовою печаткою, після чого зареєстрував у журналі вихідної кореспонденції «від 03.08.2024 №1222» та власноручно забрав під підпис.

Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи на своєму робочому місці у військовій частині НОМЕР_2 , 28.08.2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, виконуючи посадові обов`язки заступника начальника штаба, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно усвідомлюючи, що не має законних підстав на отримання одноразової грошової виплати, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, використовуючи своє службове становище, надав електронний флеш-носій інформації оператору стройової частини відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_13 з проханням додати документи, які перебували в електронному вигляді до інших файлів в системі «СЕДО» за вихідним номером 1751/1109 від 11.11.2023, які містяться на електронному носії інформації, що останній й виконав, а саме додав 4 файли у систему «СЕДО» та здійснив відправку до Департаменту соціального забезпечення МОУ.

29.08.2024 року, ОСОБА_7 , розуміючи, що по його вказівці здійснено відправку завідомо підроблених документів, для забезпечення мети не бути в подальшому викритим, надав вказівку ОСОБА_13 знищити електронні файли, які були додані до системи «СЕДО» за вихідним номером 1751/1109 від 11.11.2023, про те вказана вказівка залишилася без виконання.

У результаті вказаних дій, на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 №110/975, відповідно постанови КМУ від 25.12.2013 №975 розглянуто подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_7 (вч НОМЕР_2 ) у сумі 671000 гривень. В подальшому, грошові кошти безпідставно надійшли на банківський рахунок в/ч НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та в подальшому 12.10.2024 року надійшли на картковий рахунок ОСОБА_7 у сумі 671000 гривень. Таким чином, ОСОБА_7 , заволодів чужим майном шляхом обману, у великих розмірах, а саме грошовими коштами на загальну суму 671000 гривень, які належали органу військового управління, підпорядкованому Міністерству оборони України - військовій частині НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), та розпорядився ними на власний розсуд.

Отже, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах.

Крім того, 28.08.2024, у ОСОБА_7 , який обіймав посаду заступника начальника штаба військової частини НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_2 (більш детальна інформація не підлягає розголошенню), виник злочинний умисел, направлений на складання завідомо неправдивих офіційних документів, з метою заволодіння грошовими коштами, належних органу військового управління, підпорядкованому Міністерству оборони України - військовій частині НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), які перебували на банківському рахунку відкритому у АТ КБ «Приватбанк», за наступних обставин.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме одноразової грошової виплати, належної військовій частині НОМЕР_2 , ОСОБА_7 у невстановлений час та місці, самостійно виготовив завідомо підроблений офіційний документ - «Витяг з Наказу №46» від 23.02.2023 командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначив, що на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 18.02.2023 №42 "«Про призначення службового розслідування щодо отримання травми майором ОСОБА_7 …..», який в подальшому передав на підпис начальнику штабу ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_7 , на підставі завідомо підробленого «Витягу з Наказу №46» від 23.02.2023 командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначено, «…на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 18.02.2023 №42 "«Про призначення службового розслідування щодо отримання травми майором ОСОБА_7 …..», власноручно створив «довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовця за контрактом майора ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 » в якій вказана підстава «наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2023 року №46», підписав у командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_12 та завірив гербовою печаткою, після чого зареєстрував у журналі вихідної кореспонденції «від 03.08.2024 №1222» та власноручно забрав під підпис.

Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи на своєму робочому місці у військовій частині НОМЕР_2 , 28.08.2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, виконуючи посадові обов`язки заступника начальника штаба, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно усвідомлюючи, що не має законних підстав на отримання одноразової грошової виплати, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, використовуючи своє службове становище, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужого майна, надав електронний флеш-носій інформації оператору стройової частини відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_13 з проханням додати документи, які перебували в електронному вигляді до інших файлів в системі «СЕДО» за вихідним номером 1751/1109 від 11.11.2023, які містяться на електронному носії інформації, що й останній виконав, а саме додав 4 файли у систему «СЕДО» та здійснив відправку до Департаменту соціального забезпечення МОУ.

У результаті вказаних дій, на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 №110/975, відповідно постанови КМУ від 25.12.2013 №975 розглянуто подані документи та призначено одноразову грошову допомогу майору ОСОБА_7 (вч НОМЕР_2 ) у сумі 671000 гривень. В подальшому, грошові кошти безпідставно надійшли на банківський рахунок в/ч НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та в подальшому 12.10.2024 року надійшли на картковий рахунок ОСОБА_7 у сумі 671000 гривень. Таким чином, ОСОБА_7 , склавши та використавши завідомо неправдивий офіційний документ, заволодів чужим майном шляхом обману, у великих розмірах, а саме грошовими коштами на загальну суму 671000 гривень, які належали органу військового управління, підпорядкованому Міністерству оборони України - військовій частині НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), що відповідно до п.4 примітки ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.

Отже, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 366 КК України, а саме складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинили тяжкі наслідки.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати його виним та призначити покарання за ч. 2 ст. 366 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права займати керівні посади в ЗСУ з мінімальним штрафом 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та за ч. 4 ст. 190 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права займати керівні посади в ЗСУ з мінімальним штрафом 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, враховуючи пом`якшуючи обставини, не заперечує проти застосування положень ст. 75 КК України. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні просив суд суворо не карати його підзахисного, та врахувати його щире каяття, активне сприяння розслідуванню, добровільне відшкодування шкоди, а також характеризуючи обставини, викладені в доданих документах та був згоден з розміром покарання запропонованим прокурором з можливістю застосування положень ст. 75 КК України.

У судове засіданні представник потерпілої сторони не з`явився та надав заяву про розгляд зазначеної справи без їх участі. Сторони кримінального провадження не заперечували проти проведення судового розгляду без участі представника потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, засуджуючи свою протиправну поведінку, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і обвинувачений їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що під час військової служби у 2023 році отримав травму ніг, після чого був визнаний обмежено придатним до військової служби. Після проходження медико-соціальної експертної комісії йому було встановлено 3 групу інвалідності.

Наприкінці 2023 року він, перебуваючи на посаді заступника начальника штабу ВЧ НОМЕР_2 , зібрав необхідні документи та подав їх начальнику фінансової служби для подальшого направлення до відповідального органу з виплат у зв`язку з пораненням. Однак у 2024 році, зв`язавшись із представником цього органу, дізнався, що його документи були повернуті через відсутність військового засвідчення та службового розслідування.

Усвідомлюючи, що службове розслідування не проводилось, будучі обізнаним з порядком збору та подачі документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності військовослужбовцями, вирішив підробити витяг з наказу про службове розслідування та повторно подав документи для отримання виплат. Після розгляду документів йому було нараховано та виплачено 671 000 гривень. Грошові кошти були отримані через 1,5-2 тижні після його звільнення з військової служби. Про вчинене шкодує, свій вчинок засуджує та щиро кається, завдану матеріальну шкоду в повному обсязі відшкодував .

Показання обвинуваченого послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, які ним не оспорювались, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченим), за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та письмових доказів щодо речових доказів.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за :

-ч. 2 ст. 366 КК України, а саме: складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинили тяжкі наслідки;

-ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах;

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує кількість, ступінь тяжкості та обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкий та тяжкий злочин, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Відповідно до ст.ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути пропорційне характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно досліджених характеризуючих даних, обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, проходить військову службу за мобілізацією, інвалід ІІІ групи, учасник бойових дій, має постійне місце проживання.

Як вбачається із досудової доповіді Болградського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, стосовно ОСОБА_7 оцінюється як середній, а також ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 366, ч. 4 ст. 190 КК України, суд враховує обставини, які згідно з ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень та їх характер, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також наявність обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 366 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати керівні посади в Збройних силах України, в тому числі пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, строком на 2 роки, зі штрафом у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень; за ч. 4 ст. 190 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки., приєднавши додаткові покарання.

Разом з тим, суд, беручи до уваги вищевикладене, відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого та його поведінку після вчинення злочину, вважає, що вказані обставини в своїй сукупності дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства при його звільненні від відбування основного покарання з випробуванням, згідно вимог ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк на 1 рік і 6 місяців, та з покладанням на нього виконання обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 76 КК України на період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_7 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини.

Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, бо призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявляли клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Доля речових доказів вирішується судом згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 366 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права займати керівні посади в Збройних силах України, в тому числі пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, строком на 2 (два) роки, зі штрафом у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень;

- за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права займати керівні посади в Збройних силах України, в тому числі пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки, зі штрафом у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців., із застосуванням до засудженого, згідно ст.77 КК України, призначених додаткових покарань, а саме: позбавлення права займати керівні посади в Збройних силах України, в тому числі пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, строком на 2 (два) роки, та штрафу у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 та п.2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до органу, який здійснює контроль за виконанням вироку;

- повідомляти уповноважений орган, який здійснює контроль за виконанням вироку, про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом, який здійснює контроль за виконанням вироку.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України на період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особою звяльненою від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права займати керівні посади в Збройних силах України, в тому числі пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, обчислюється з моменту набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган, який здійснює контроль за виконанням вироку, шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Запобіжний захід до набраня вироком законної сили не застосовувати.

Речовий доказ: диск CD-R марки Verbatim залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з моменту його проголошення через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1