н/п 1-кс/766/5426/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

встановила:

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтування клопотання.

У проваджені слідчого відділення Відділення поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000858 від 01.07.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 №110 матроса ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду водія 4 відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, в ніч на 30 червня 2025 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, із корисливих мотивів, перебуваючи на території подвір`я домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, не маючи ні дійсного, ні уявного права на користування транспортним засобом автомобілем марки «FORD» моделі «FOCUS», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , поза волевиявленням законного володільця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно для останнього незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, привівши його в рух поїхав з місця події у невстановленому напрямку, тобто встановивши фактичний контроль над ним. На момент незаконного заволодіння автомобілем марки «FORD» моделі «FOCUS», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , вартість останнього становила 215402 гривні.

Відомості за вказаним фактом 01.07.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000858 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

01.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Підозра ОСОБА_4 обґрунтовується наявністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, долучених до матеріалів клопотання.

Вивченням особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що він є уродженцем с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області, громадянином України, із середньою спеціальною освітою, одруженим, маючим на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , водій 4 відділення охорони взводу охорони, матрос, за місцем несення служби характеризується посередньо.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 179 КПК України та обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, ризиком, передбаченим п. 1 ст. 177 КПК України є ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Відтак, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тобто, ОСОБА_4 з метою створення перешкод досудовому слідству, враховуючи те, що підозрюваний може виїхати з місця проживання, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності. Слід зазначити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиком, передбаченим п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, є ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків, які допитані під час проведення досудового розслідування, з метою примусу останніх змінити покази на свою користь шляхом вмовлянь або погроз з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, в органу досудового розслідування виникла об`єктивна необхідність у зверненні із клопотанням про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України та обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від суду з огляду на усвідомлення міри покарання, яка може бути обрана йому у разі визнання його винним, а також можливість незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному відомі місця їх проживання, - у такому випадку є обґрунтованою необхідність застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник не заперечила проти задоволення клопотання, однак вважає необґрунтованими заявлені прокурором ризики, пояснила, що підзахисний повністю визнав свою вину у скоєному, надав показання, виявив бажання прийняти участь у слідчому експерименті, вибачився перед потерпілим, виявив бажання відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також незважаючи не негативну характеристику, зазначену прокурором у клопотанні, сам потерпілий охарактеризував підозрюваного позитивно. У домоволодінні в с. Кисилівка, де дислокуються військовослужбовці, проживає 7 осіб разом із її підзахисним. Автомобіль, який взяв без дозволу підозрюваний, потерпілий надавав періодично військовим, однак лише з дозволу, підозрюваний в той момент не знайшов потерпілого, щоб запитати чи можна взяти автівку, а тому взяв її без дозволу, оскільки вважав, щ отой йому все одно її надасть у користування. Просила встановити йому обов`язки, які б дозволяли йому виконувати бойові завдання та відлучатися з населеного пункту.

Підозрюваний повністю підтримав думку свого захисника.

Мотивація суду.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000858 від 01.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Обставини правопорушення детально викладені у клопотанні.

01.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені у судовому засіданні та слідчим суддею під час прийняття процесуального рішення.

У клопотанні вказано, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Прокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового слідства, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від слідства та покинути місце свого проживання або служби. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та суду, враховуючи те, що ОСОБА_4 має зареєстроване та фактичне постійне місце проживання, а також, є діючим військовослужбовцем, що значно ускладнює його переховування від органу слідства чи суду. На переконання слідчого судді наявність підозри та застосовування будь-якого іншого запобіжного заходу вже є стримуючим фактором для переховування від органу досудового розслідування та суду і належної процесуальної поведінки особи.

Щодо здійснення тиску на свідків, то прокурором вказано, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, які допитані під час проведення досудового розслідування, «з метою примусу останніх змінити покази на свою користь шляхом вмовлянь або погроз з метою уникнення кримінальної відповідальності». Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор не зазначив в чому саме може проявлятися цей тиск, і у який спосіб підозрюваний може здійснюватися тиск на свідків, щоб вони змінили свої показання, та які наслідки це може мати для досудового розслідування, враховуючи, що підозрюваний повністю визнав свою вину, надав показання, співпрацює зі слідством.

На переконання слідчого судді наявність підозри та застосовування будь-якого іншого запобіжного заходу вже є стримуючим фактором від вчинення правопорушень і належної процесуальної поведінки особи.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України:

У зв`язку із обранням підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та встановлення ризиків кримінального провадження, а також враховуючи, що підозрюваний є діючим військовослужбовцем, який під час виконання завдань має переміщатися в інші місцевості, слідчий суддя вважає достатнім визначити такі обов`язки, які забезпечать встановлені ризики, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Враховуючи обставини правопорушення, стан здоров`я підозрюваного, слідчий суддя вважає достатнім застосування саме цього обов`язку, визначеного ч.5 ст.194 КПК України, в іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, 194, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали до 01 вересня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1