Справа № 541/1731/25
№ провадження 1-кп/541/254/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001321 від 20.12.2024 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Миргород Полтавської області, з вищою освітою, не одруженого, непрацюючого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.09.2024 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ст. 382 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 ( вісім тисяч п`ятсот) гривень,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

23.08.2023 постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, у справі №541/2183/23, яка набрала законної сили 05.09.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В подальшому, ОСОБА_4 будучи обізнаним про те, що вищевказаним рішеннями суду його позбавлено права керування транспортним засобом, оскільки він безпосередньо приймав участь у судовому засіданні при розгляді матеріалів про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, маючи не погашену відповідно до законодавства судимість за злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду, щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст. 129-1Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, 20.12.2024, близько 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , керував транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , та рухався по вул. Гоголя у м. Миргороді Полтавської області, поблизу домоволодіння за № 54, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

У подальшому, 09.03.2025 року близько 23 годині 18 хвилин ОСОБА_4 , керував транспортним засобом - автомобілем марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_6 та рухався по вул. Шишацька у м. Миргороді Полтавської області, поблизу домоволодіння за № 22, де також був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Таким чином, за вчинення умисних та протиправних дій, які виразилися в умисному невиконанні рішення (постанови) суду, що набрало законної сили, особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 382 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, що дійсно знаючи про постанови суду, відповідно до яких його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, не виконував ці судові рішення та продовжував керувати автомобілем. Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.09.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 за ст. 382 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень. Штраф сплачено в повному обзязі 19.11.2024.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим змісту фактичних обставин справи, у вчиненні яких він звинувачується, не маючи сумнівів у добровільності та істинності його позиції в судовому засіданні, де обвинувачений визнає свою вину у вчиненні злочину, суд приймає їх до уваги такими, що відповідають дійсності без повного дослідження всіх доказів по справі, визнавши згідно ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною повністю. Його протиправні діяння, що виразились в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, особою, раніше судимою за злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, містять всі ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, на утриманні має малолітню дитину, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке виразилось у визнанні вини, критичній оцінці своїх протиправних дій, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вищезазначені обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.04.2025 року (справа№541/1672/25) до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 червня 2025 року, та заборонено ОСОБА_4 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22 год 00 хв однієї доби до 06 год 00 хв наступної доби.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази два DVD-R - диски вилучених з нагрудних камер працівників сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя:ОСОБА_1