Провадження № 11-сс/4823/432/25
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

представника власника майна адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із адвокатом, з використанням його власних технічних засобів, судове провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2025 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 26.06.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч.4 ст. 408 КК України, та накладений арешт, зокрема, на автомобіль «Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , 1986 року народження, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , та використовувався ОСОБА_10 для вчинення дезертирства солдата військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 .

Таке рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучені під час обшуків та добровільно видані предмети, речі та документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів, частина їх підлягає арешту.

В апеляційній скарзі представник власниці майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб «Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 , постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вказаний транспортний засіб, заборонивши власнику майна ОСОБА_9 , відчужувати та розпоряджатись зазначеним майном, дозволивши ним користуватися. Повернути ОСОБА_9 , або її уповноваженій особі, транспортний засіб Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 .

Апелянт звертає увагу, що авторозподіл справи було здійснено 12 серпня 2025 року, тоді як оскаржувана була постановлена 19 серпня 2025 року. За цих обставин вважає, що слідчим суддею були порушені вимоги ч.1 ст. 172 КПК України, відповідно до яких клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Заперечує вказане в ухвалі слідчого судді твердження про те, що власник майна своєчасно та належним чином сповіщався про час та місце розгляду клопотання, що і позбавило можливості надати слідчому судді відповідні пояснення та документи щодо відсутності необхідності накладення арешту на автомобіль.

Автор скарги не заперечує, що дійсно, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, автомобіль є речовим доказом, проте вважає, що втручання у право власності особи, яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні, порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження. Звертає увагу на те, що у клопотанні слідчого про арешт майна не вказано, які саме судові експертизи та слідчі дії сторона обвинувачення має намір провести з вказаним автомобілем.

Також адвокат просить врахувати, що вказаний автомобіль є заставним рухомим майном за для забезпечення зобов`язань ОСОБА_9 за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 13 березня 2025 року укладеного між ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_9 . При цьому переконаний захисник, що ризикам, передбаченим ч.1 ст. 170 КПК України, можливо запобігти шляхом накладення арешту на автомобіль «Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 , із забороною відчуження та розпорядження таким майном, дозволивши ним користуватись. Застосування саме такого способу арешту зазначеного майна, на думку адвоката, буде найменш обтяжливим та є виправданим і не призведе до будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи, що ОСОБА_9 фактично не тільки передала в користування, а й продала автомобіль підозрюваному ОСОБА_10 , про що наявні вилучені під час обшуку розписки про одержання коштів та довіреність, видана від імені ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_12 на право користування та розпорядження автомобілем, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слід враховувати також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Як убачається з матеріалів судового провадження, П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000043 від 26.06.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч.4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 12:30 год. 09.08.2025 ОСОБА_10 надав неправомірну вигоду у розмірі 1 500 доларів США заступнику командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 за те, що той сприятиме дезертирству військовослужбовця вказаної військової частини ОСОБА_11 .

У подальшому ОСОБА_11 на автомобілі ОСОБА_10 «Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив дезертирство з військової частини НОМЕР_2 та лав Збройних Сил України в цілому.

09.08.2025 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 затримані в порядку ст. 208 КПК України.

Вилучені під час проведення обшуку автомобіля «Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 , речі, а також сам автомобіль, постановами слідчого від 10.08.2025 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_9 .

Під час обшуку автомобіля була виявлена довіреність, видана ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_10 щодо розпорядження автомобілем «Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 , у той час як для керування автомобілем достатньо передачі водію документа про реєстрацію транспортного засобу

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Враховуючи, що вилучене майно, у даному випадку автомобіль, відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а саме: може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні та у разі залишення його в користуванні ОСОБА_9 є ризики знищення, пошкодження та передачі цього майна, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вказаного майна. Більш того, ОСОБА_9 передала усі права власника автомобіля підозрюваному ОСОБА_10 , який використовував його у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував вказані вимоги закону та обґрунтовано послався на можливість використання вилученого майна, як доказу вчинення кримінального правопорушення.

Незважаючи на те, що власниця автомобіля не є підозрюваною особою та не має жодного відношення до даного кримінального провадження, проте, арешт майна, з підстав п.1 ч.1 ст. 170 КПК України, є самостійною правовою підставою для арешту майна та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, як встановлено з матеріалів провадження, та не заперечується самим апелянтом, при проведенні обшуку автомобіля було вилучено ряд речей, які так само як і автомобіль можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме: вказаний автомобілі фактично є знаряддям вчинення злочину, оскільки на ньому здійснено дезертирство військовослужбовця, обставини якого встановлюються. При цьому користування транспортним засобом на початковому етапі досудового слідства кримінального провадження може призвести до втрати слідів кримінального провадження, що стане перешкодою для отримання об`єктивним доказів.

При цьому, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2025 року в частині арешту автомобіля «Шкода супер б», номерний знак НОМЕР_1 , без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16