Справа № 591/2353/24
Провадження № 1-кс/591/3155/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке прокурор підтримав та мотивував тим, що проводиться досудове розслідування кримінального № 0000207, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 367 КК України, за фактом заволодіння бюджетними коштами посадовими особами Департаменту інфраструктури СМР та ТОВ «Енера Суми», зловживання ними службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди та неналежного виконання службових обов`язків директором Департаменту інфраструктури СМР.

Оскільки підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, впливати на учасників, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний та захисник заперечили проти задоволення клопотання, мотивуючи це необґрунтованістю підозри та відсутністю ризиків.

Заслухавши сторони, дослідивши надані матеріали, суд приходить наступних висновків.

Встановлено, що з 23 грудня 2022 року слідчим здійснюється досудове розслідування наведеного кримінального провадження, по якому 01 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а підозра обґрунтована належним чином, підтвердженням чому слугують надані матеріали кримінального провадження у вигляді копій документів, допитів, які можуть переконати стороннього спостерігача в цьому (заперечення сторони захисту стосуються оцінки доказів в провадженні, що на цій стадії процесу знаходиться поза межами компетенції слідчого судді).

Проте, суду не доведено в достатній мірі існування ризиків, про які йде мова в клопотанні слідчого, з урахуванням обставин справи та даних про особу підозрюваного, що вбачається з наступного.

Так, фактично в основу доведення існування ризиків фактично покладається лише суворість покарання та сам факт допиту певних осіб, на противагу чому говорить те, що підозрюваний є не судимою особою, має позитивну репутацію, родину, міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання та впродовж тривалого часу розслідування мав достатньо можливостей як для переховування, так і для впливу на свідків, проте така інформація у сторони обвинувачення відсутня, як і лише суворість покарання в цій ситуації не може свідчити про існування ризиків.

Крім цього, по іншому провадженню, яке розглядається іншим судом, до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді застави, що також в певній мірі нівелює ризики, про які зазначає сторона обвинувачення.

Наведені факти та обставини переконують суд в тому, що можливо довіряти твердженням сторони захисту про відсутність ризиків, зокрема, про відсутність ризиків переховування та впливу на свідків, що узгоджується з усталеною практикою ЄСПЛ в цьому розумінні, яка наголошує на тому, що на початку слідства ризики можуть враховуватись судом при обранні запобіжного заходу, а в подальшому, поступово, у міру того, як просувається досудове розслідування, позиція підозрюваного у справі, так і сам ризик негативного впливу на хід розслідування, неминуче втрачають своє значення (рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року), а розслідування в цьому провадження триває майже три роки.

Відтак, беручи до уваги, що прокурором клопотанням та наданими суду матеріалами підтверджені обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведені обставини, застережені в п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 194 КПК України, не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу та вважає за можливе покласти на нього відповідне зобов`язання.

Відтак, клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 193-197 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, прокурора або слідчого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1