Провадження №11-кп/824/4116/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу положень ст. 89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Вироком вирішено цивільний позов потерпілої, вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено, що 10 жовтня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час доби, між ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем, та ОСОБА_9 , які перебували за адресою: АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_9 удари кулаками правої та лівої рук по голові, тулубу та кінцівках останньої, внаслідок чого ОСОБА_9 отримала наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму: садна (без опису морфології) крововилив у речовину головного мозку важкого ступеня; субдуральний крововилив над лобно-скронево-тімяною ділянкою (яка обумовила розвиток небезпечно-загрозливих для життя явищ - зміщення сердечних структур мозку) синець на спинці носа з розповсюдженням на підочні та скроневі ділянки, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження та множинні садна (без опису морфології) тулуба та кінцівок, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання покарання 3 роки.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, поза увагою суду першої інстанції залишилися дані про те, що обвинувачений повністю визнав свою провину та розкаявся у скоєному, є несудимим, на його утриманні перебуває сім`я, яка потребує його допомоги.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила проти вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, правова кваліфікація його дій, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

На переконання колегії суддів, вирок суду першої інстанції належним чином мотивований та обґрунтований, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, містить детальний аналіз зібраних у справі доказів, оцінку доводів учасників кримінального провадження, та вцілому за своїм змістом у повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вказаних вимог закону, місцевим судом дотримано в повній мірі.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд врахував обставини вчинення злочину, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься, відповідно до ст.ст. 12 КК України, до тяжкого злочину, вчиненого із прямим умислом, наслідки що настали, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація», за місцем проживання характеризується негативно. Згідно копії довідки № 2084/10361 від 22 жовтня 2024 року, ОСОБА_7 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 з 31 серпня 2024 року за призовом під час мобілізації, проте, відповідно до копії витягу з наказу № 254 від 01 вересня 2024 року, ОСОБА_7 перебуває у відриві, і станом на 01 вересня 2024 року не прибув до військової частини. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Врахувавши сукупність зазначених обставин, а також принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Всупереч доводів апеляційної скарги захисника, призначене судом покарання, в повній мірі відповідає тяжкості та обставинам скоєного ОСОБА_7 злочину, в сукупності з даними про його особу обвинуваченого, є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також домірне скоєному.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги захисника, колегією суддів не встановлено переконливих доказів, які б вказували на визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини та щире каяття у скоєному.

З наявних в матеріалах кримінального провадження даних, які характеризують особу обвинуваченого, доводів апеляційної скарги, а також фактичних обставин справи, не вбачається обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та надавали законні підстави для призначення ОСОБА_7 покарання в мінімальній межі визначеній санкцією інкримінованого злочину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: