Дата документу 04.08.2025 Справа № 335/6928/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6928/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/470/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 04 серпня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 16 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт транспортного засобу Ford Fiesta, 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 .

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 16 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт транспортного засобу Ford Fiesta, 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з матеріалів долучених до клопотання, слідчим суддею встановлено, що автомобіль, на який слідчий просить накласти арешт, на цей час на праві власності належить ОСОБА_8 , а не підозрюваній ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги прокурор зазначає, що додані до клопотання матеріали містять достатні дані для висновку, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на майно необхідно накласти арешт, з метою збереження речових доказів.

На думку прокурора, ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог КПК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Ford Fiesta», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , з метою конфіскації майна як виду покарання, яке здобуто злочинним шляхом, підозрюваною ОСОБА_9 , та на теперішній час перебуває у власності гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 15 березня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст. 302, ч.2 ст.303, ч.1 ст.209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше березня 2024 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та інші невстановлені під час досудового розслідування особи, маючи спільний умисел на створення та утримання місць розпусти для подальшого сутенерства, достовірно знаючи про те, що місця розпусти користуються великим попитом у осіб чоловічої статі, з метою наживи від прибутку за надання сексуальних послуг особами жіночої статі, у вигляді еротичного масажу, нехтуючи суспільною мораллю і моральними засадами в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб за попередньою змовою групою осіб, прийняли рішення про створення місця розпусти для подальшого сутенерства.

З цією метою, не пізніше березня 2024 року, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені під час досудового розслідування особи, усвідомлюючи неможливість самостійно реалізувати свої незаконні наміри по утриманню місць розпусти, у невстановлений досудовим розслідуванням час підібрали адміністраторів у масажні салони з умовною назвою «Mens Club», які розташовані на території України, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яким повідомили про свій злочинний план і запропонували спільно з ними займатися незаконною діяльністю, пов`язаною з утриманням місця розпусти для подальшого сутенерства, наділивши їх відповідними обов`язками.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , не маючи офіційного джерела доходу, виконуючи роль головного адміністратора масажних салонів з умовною назвою «Mens Club» розташованих на території України, зокрема у м. Запоріжжя, в обов`язки якої входило здійснювати управління над іншими адміністраторами масажних салонів, утримувати місця розпусти та сутенерства; підбирати осіб жіночої статі для зайняття проституцією; підтримувати об`єкти в стані придатному для використання; забезпечувати приміщення необхідними предметами гігієни, постільною білизною, простирадлами; здійснювати замовлення у типографіях друк рекламних листівок, де розміщували оголошення про надання інтимних послуг у вигляді еротичного масажу та підшукувати осіб для їх роздачі, отримувала грошові кошти на належні банківські карти та рахунки, після чого перерозподіляла їх між іншими адміністраторами, повіями та організаторами масажних салонів з умовною назвою «Mens Club».

Так, з невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 15 березня 2024 року по 17 вересня 2024 року, ОСОБА_9 отримувала грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, за надання особами жіночої статі послуг інтимного характеру, у вигляді еротичного масажу, на рахунки відкриті у банківських установах, а саме:

АТ КБ «ПриватБанк» банківські картки: № НОМЕР_3 отримала грошові кошти на суму 2587212 гривень 28 копійок, №4149 4990 9181 3079 отримала грошові кошти на суму 152052 гривень 26 копійок, №4246 0010 0754 2263 отримала грошові кошти на суму 51897 гривень 22 копійок;

АТ «ПУМБ» банківський рахунок № НОМЕР_4 отримала грошові кошти на суму 233620 гривень;

АТ «УніверсалБанк» банківські рахунки № НОМЕР_5 отримала грошові кошти на суму 2666303 гривень 03 копійок, №UA4740399, UA6962877 отримала грошові кошти на суму 332966 гривень;

АТ «АкцентБанк» банківські рахунки № НОМЕР_6 отримала грошові кошти на суму 261363 гривень 87 копійок, №UA1180546 отримала грошові кошти на суму 356403 гривень, тобто набула майно, одержане злочинним шляхом.

Загальна сума грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, складає 6641817 гривень 40 копійок.

Після чого, у невстановленому досудовому розслідуванні часі та місці, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про злочинне походження грошових коштів, володіла вказаним майном та вирішила розпорядитися ним, приховуючи дійсне джерело походження грошових коштів, всупереч вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Так, по мірі надходження грошових коштів (доходу) у період з 15 березня 2024 року по 26 серпня 2024 року ОСОБА_9 з метою їх легалізації, через мережу банкоматів та касах банків АТ КБ «ПриватБанк» здійснила знаття з власної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, перевівши їх у готівку, а саме: 04 квітня 2024 року знято грошові кошти у сумі 40000 гривень, 05 квітня 2024 року знято грошові кошти у сумі 20000 гривень, 06 квітня 2024 року знято грошові кошти у сумі 20000 гривень, 02 червня 2024 року знято грошові кошти у сумі 19000 гривень, 30 червня 2024 року знято грошові кошти у сумі 8000 гривень, 02 липня 2024 року знято грошові кошти у сумі 4000 гривень, 08 липня 2024 року знято грошові кошти у сумі 1000 гривень, 10 липня 2024 року знято грошові кошти у сумі 20000 гривень, 15 липня 2024 року знято грошові кошти у сумі 9000 гривень. Загальна сума знятих грошових коштів складає 141000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_9 використала вказане майно шляхом зміни форми майна, одержаного злочинним шляхом, у спосіб перетворення в інше майно через зміну правового статусу коштів, шляхом переведення грошей з безготівкової форми у готівкову у банкоматах та касах банків та набуття майна у спосіб придбання за частину готівкових грошових коштів у сумі 100000 гривень, здобутих злочинним шляхом, вчинила правочин, а саме 26 серпня 2024 року уклала договір купівлі-продажу транспортного засобу №8745/24/1/000147 з ТОВ «АВТОПАРК.ЮА» , щодо придбання транспортного засобу, а саме автомобілю марки «Ford» модель «Fiesta» 2013 року випуску, в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , тим самим використала та розпорядилася майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

04 вересня 2024 року, приблизно о 12 годині 41 хвилину, ОСОБА_9 , будучи особою, яка знала, що зазначені грошові кошти повністю чи частково одержані злочинним шляхом, не маючи можливості у законний спосіб придбати зазначений транспортний засіб, діючи умисно, перебуваючи у ТСЦ №6344 РСЦ МВС в Херсонській, Полтавській та Сумських областях за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вулиця Весняна, будинок 45, на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу транспортного засобу здійснила заходи, направлені на придбання у власність транспортного засобу, а саме автомобіль марки «Ford» модель «Fiesta» 2013 року випуску, в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто вчинила дії, спрямовані на приховування походження грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, або володіння ними, права на них та джерела їх походження, після чого, вільно ним володіла та безперешкодно користувалась до 27 березня 2025 року. Цього ж дня, ОСОБА_9 маскуючи незаконність походження майна здобутого злочинним шляхом, здійснила відчуження рухомого майна, яке на підставі договору купівлі-продажу перейшло у власність гр. ОСОБА_8 .

У зв`язку із викладеним, слідчий звернулась до суду із вказаним клопотанням.

В клопотанні слідчий просив клопотання розглядати без виклику підозрюваної ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. 04 серпня 2025 року прокурор надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що він наполягає на задоволенні його апеляційної скарги та просить здійснювати розгляд цього провадження без його участі. Окрім того, прокурор повідомив, що в червні 2025 року обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано до Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя для розгляду по суті (ЄУН 335/5854/25). Клопотань про відкладення розгляду провадження не надсилав.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, належним чином повідомленого про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вищевказаних вимог закону та внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення вищевказаного арешту.

З наявних матеріалів колегією суддів встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області на час звернення з клопотанням здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 15 березня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.302, ч.2 ст.303, ч.1 ст.209 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження, 13 лютого 2025 року, ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України.

30 квітня 2025 року ОСОБА_14 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.302, ч.2 ст.303, ч.1 ст.209 КК України.

Відповідно до положень ч.6 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.209 КК України, належить до тяжких злочинів.

Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.209 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт транспортного засобу марки Ford Fiesta, 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , з метою конфіскації майна як виду покарання за ч.1 ст.209 КК України.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до частини 5 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з цим, як убачається з матеріалів провадження, на час звернення слідчого з клопотанням автомобіль марки Ford Fiesta, 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , перебував у власності гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не мала статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя звернув увагу на те, що згідно з реєстраційною карткою транспортного засобу, власником транспортного засобу є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В свою чергу, згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У зв`язку з викладеним, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів осіб, яким належить майно, та які не притягуються до кримінальної відповідальності у цьому провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення вищевказаного арешту.

Зазначені висновки слідчого судді прокурором в апеляційній скарзі не спростовані в установленому законом порядку.

Окрім того, в апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що арешт на вищевказаний автомобіль необхідно накласти з метою його збереження як речового доказу, що суперечить змісту поданого клопотання, де вказано іншу мету, а саме забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства з боку слідчого судді під час розгляду клопотання не убачається. Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно і всебічно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, та свої висновки належним чином вмотивував.

Колегією суддів встановлено, що на цей час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні №0000174 завершено, обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 16 червня 2025 року направлено до Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, а відповідно і для задоволення поданої апеляційної скарги прокурора, не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 16 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт транспортного засобу Ford Fiesta, 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4