Центральний районний суд м. Миколаєва
_______________________________________________________________________________
справа № 490/6807/25
провадження № 1-кп/490/1526/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318 від 23.04.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, із середньою - спеціальною освітою, одруженої, раніше не судимої, фізична особа - підприємець, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2025 року, близько 08:20 години у ранковий (світлий) час доби, за відсутності опадів, ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Mini Cooper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухій чистій, без пошкоджень, асфальтованій проїжджій частині вулиці Веселинівська в м. Миколаєві, що має три смуги, призначені для руху в одному напрямку, в межах середньої (другої) смуги руху, в напрямку від вулиці Урожайної до вулиці Травневої, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі будинку №43 та позначеного відповідними дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 розділу 33 та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 розділу 34 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), грубо порушила вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.4, 12.9 «б», 18.1, 18.4 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаною знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміни, здійснюючи рух в межах населеного пункту (де дозволяється рух зі швидкістю не більше, ніж 50 км/год) зі швидкістю не менше, ніж 60 км/год. та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшила швидкість, щоб дати дорогу пішоходам, при цьому помітивши, що перед нерегульованим пішохідним переходом, позначеним дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід;» розділу 33, та дорожньою розміткою 1.14.1 розділу 34 ПДР України, невстановлений легковий автомобіль білого кольору, що рухався в межах лівої смуги руху, зменшив швидкість та зупинився, не зменшила швидкість керованого нею автомобіля аж до його зупинки, з можливістю продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, хоча зобов`язана була це зробити та мала таку технічну можливість, а навпаки, продовжила рух у обраному напрямку із перевищенням максимально допустимої швидкості у межах населеного пункту, не давши дорогу пішоходам ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які перетинали проїжджу частину зазначеної вулиці по вищевказаному нерегульованому пішохідному переходу повільним кроком, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого здійснила наїзд на ОСОБА_8 .

В результаті неправомірних дій ОСОБА_9 пішоходу ОСОБА_8 заподіяно тупу поєднану травму тіла у вигляді множинних переломів кісток скелету (численних переломів ребр по декільком анатомічним лініям, переломів хребта у грудному відділі, кісток тазу справа з розривом між хребцевих зчленувань, обох кісток лівої гомілки, правої стегнової кістки), розривів внутрішніх органів (плеври та тканини легень, капсули та тканини печінки), яка супроводжувалась внутрішньою кровотечою (в черевній порожнині близько 200 мл. рідкої крові, в правій плевральній порожнині до 950 мл. рідкої крові та 100 мл. у відшарових м`яких тканинах правого стегна) з наступною гострою крововтратою, внаслідок яких вона померла у кареті швидкої медичної допомоги.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.4, 12.9 «б», 18.1, 18.4 ПД,Р України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнала в повному обсязі і надала суду показання по суті пред`явленого обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм. Так, ОСОБА_3 пояснила, що 23.04.2025 року приблизно о 8:20 вона керуючи автомобілем «Mini Cooper», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухалась по вул. Веселинівська в напрямку м. Миколаєва, везла дітей свого чоловіка до школи. Вона часто їздить по цій дорозі і добре знала розмітку та наявність пішохідного переходу. Рухаючись в другій лівій полосі (середня полоса руху) вона бачила, що в лівій крайній полосі знаходиться інший автомобіль та почала його випереджати, як побачила, що на пішохідному переході знаходяться люди. Вона намагалась уникнути наїзду на пішохода і почала викручувати руль автомобіля, щоб змінити напрямок руху, однак було запізно і вона не змогла уникнути зіткнення. У вчиненому щиро каялась, просила строго не карати та повідомила, що керує автомобілем півтора року.

Потерпіла в судовому засіданні вказала, що 23.04.2025 року вона разом зі своєю мамою ОСОБА_8 приїхали на вул. Веселинівську в м. Миколаєві до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті її батька. Вони підійшли до пішохідного переходу, автомобіль, що рухався в крайній лівій смузі зупинився, щоб надати їм перевагу в русі. Побачивши, що автомобіль зупинився вони почали переходити дорогу, вона йшла попереду та тримала маму за руку, яка йшла по заду. Коли вони перебували практично на середині дороги вона побачила, що на них рухається автомобіль. Зіткнення відбулось дуже швидко, її відкинуло на дорогу і вона побачила, як її мама знаходиться на капоті автомобіля, після чого падає та перевертається. Після того, як автомобіль зупинився з нього вибігла жінка та почала кричати, що це вона вчинила ДТП. Люди, що були поруч викликали швидку та поліцію. Вона повідомила, що частково їй було відшкодовано завдану шкоду і тому вона просить строго не карати обвинувачену, щоб вона мала можливість відшкодувати всі збитки.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого і визнає його винним в скоєні даного кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. В обвинувальному акті, як обставина, що пом`якшує покарання зазначено добровільне відшкодування завданого збитку. Суд, виключає дану пом`якшувальну обставину, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що завдана шкода відшкодована частково, тож на момент ухвалення вироку відшкодування завданих збитків в повному обсязі не відбулось.

Обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, одружена, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є фізичною особою - підприємцем.

Сторона захисту та сторона обвинувачення в судовому засіданні стверджували, що ОСОБА_3 виховує двох малолітніх дітей: пасинка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та пасинка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак з наданих суду документів встановлено, що в свідоцтвах про народження вказаних дітей зазначена мати ОСОБА_12 . Суду не було надано відповідних документів, які б свідчили про постійне проживання цих дітей разом з ОСОБА_3 та позбавлення дітей можливості отримання батьківського виховання і піклування з боку рідної матері ОСОБА_12 - тож суд не приймає до уваги вказані твердження.

Скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до вчинених з необережності, однак події відбулись в наслідок злочинної самовпевненості/недбалості, що призвело до позбавлення життя людини, яке відповідно до статей 3 і 27 Конституції України визнається найвищою соціальною цінністю. Це означає, що права та свободи людини, включаючи право на життя та здоров`я, є невідчужуваними та непорушними. Держава зобов`язана вживати всіх можливих заходів для захисту цих цінностей, забезпечуючи безпеку та гідність своїх громадян. Пріоритет життя та здоров`я особи формує основу для всього суспільного ладу та правової системи країни.

Обставини вчинення злочину свідчать про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченої, яка не маючи достатнього досвіду керування транспортним засобом (як пояснила в судовому засіданні керує автомобілем приблизно 1,5 роки) фактично нехтувала вимогами ПДР України, що в свою чергу мало наслідком загибель потерпілої.

Враховуючи особу обвинуваченої та обставини і характер вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства. Наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання в даному випадку дають суду підстави прийти до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами , яке вона повинна відбувати реально, що буде відповідати її особі та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення слід зарахувати до строку відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 23 квітня 2025 року до 25 квітня 2025 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати на проведення: - судової експертизи № 2091-34-25 у сумі 3816,72 грн. (три тисячі вісімсот шістнадцять гривень сімдесят дві копійки); - судової експертизи № 2092-34-25 у сумі 3816,72 грн..(три тисячі вісімсот шістнадцять гривень сімдесят дві копійки); - судової експертизи № 3199-34-25 у сумі 5937,12 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень дванадцять копійок) - підлягають стягненню з обвинуваченої.

Речові докази по справі: - автомобіль «Mini Cooper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Спеціального майданчика тимчасового утримання затриманих транспортних засобів при ГУ НП в Миколаївській області після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_3 .

Заходи забезпечення по кримінальному провадженню підлягають скасуванню.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.04.2025 року та продовжений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.07.2025 року до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.04.2025 року та продовжений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.07.2025 року до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення слід зарахувати до строку відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 23 квітня 2025 року до 25 квітня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету України витрати у кримінальному провадженні №0000318 від 23.04.2025 року,на проведення: - судової експертизи № 2091-34-25 у сумі 3816,72 грн. (три тисячі вісімсот шістнадцять гривень сімдесят дві копійки); - судової експертизи № 2092-34-25 у сумі 3816,72 грн. (три тисячі вісімсот шістнадцять гривень сімдесят дві копійки); - судової експертизи № 3199-34-25 у сумі 5937,12 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень дванадцять копійок).

Речові докази - автомобіль «Mini Cooper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Спеціального майданчика тимчасового утримання затриманих транспортних засобів при ГУ НП в Миколаївській області повернути власнику - ОСОБА_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.06.2025 року на автомобіль «Mini Cooper», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1