Справа № 233/5511/24
Провадження № 1-кп/932/666/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 10 липня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нововолинськ Волинської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді старшого радіотелефоніста командира самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , військове звання штаб-сержант, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 січня 2024 року № 2 штаб-сержанта ОСОБА_5 , призначено на посаду командира відділення 1 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Проходячи військову службу, штаб-сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, додатку №1, затвердженого п.1 постанови Верховної Ради України від 07 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 2.3.2, 2.6, 8.1, 8.3, 8.8, 8.9, 12.1, 12.2, 12.17 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» (надалі Інструкції), затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_5 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони зберігання, носіння, придбання, передачі чи збуту вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.

Незважаючи на викладене, штаб-сержант ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин:

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період штаб-сержант ОСОБА_5 , всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в середині червня 2024 року, в денний час доби, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 перебуваючи біля м. Зарічне, Лиманської ТГ, Краматорського району, Донецької області в річці виявив полімерний пакет, діставши який в середині виявив ручний протитанковий гранатомет «РПГ-7Н2» № РА-707, 1985 р.в. виробництва СРСР, який відноситься до категорії вогнепальної зброї та протитанкову гранату PG-7M з реактивним двигуном з пороховим зарядом типу PG-7РM, яка відноситься до категорії бойових припасів та поклав їх до керованого ним автомобіля, тим самим здійснив незаконне придбання вогнепальної зброї та бойового припасу, які почав незаконно зберігати при собі без передбаченого законом дозволу. В подальшому ОСОБА_5 придбані при вказаних обставинах вогнепальну зброю та бойовий припас переніс за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив незаконно зберігати зазначену вогнепальну зброю та бойовий припас без передбаченого законом дозволу. Так, у період часу з середини червня 2024 по 10 липня 2024 року, ОСОБА_5 незаконно, умисно зберігав за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 ручний протитанковий гранатомет «РПГ-7Н2» № РА-707, 1985 р.в. виробництва СРСР, який відноситься до вогнепальної зброї та протитанкову гранату PG-7M з реактивним двигуном з пороховим зарядом типу PG-7РM, яка відноситься до категорії бойових припасів.

10.07.2024 в період часу з 14 годин 44 хвилин по 15 годин 52 хвилини проведено обшук квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , в ході якого працівниками поліції у штаб-сержанта ОСОБА_5 виявлено та вилучено ручний протитанковий гранатомет «РПГ-7Н2» № РА-707, 1985 р.в. виробництва СРСР, який відноситься до категорії вогнепальної зброї та протитанкову гранату PG-7M з реактивним двигуном з пороховим зарядом типу PG-7РM, яка відноситься до категорії бойових припасів.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.

Між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , 01 жовтня 2024 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, визнав повністю.

За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; щиро каятися; у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання; не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових злочинів.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України, у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого фізичним особам шкода не завдана.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, та на підставі ст. 58 КК України призначити покарання у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, бажання продовжити військову службу у відсічі збройної агресії рф проти України.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але в установленому законному порядку судимості погашені, на медичних обліках за місцем проживання у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем (за мобілізацією), за місцем несення служби зарекомендував себе з позитивної сторони; до виконання службових обов`язків відноситься сумлінно.

Перевіряючи, чи відповідає узгоджене сторонами угоди покарання на відповідність загальним засадам призначення покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, щире бажання продовжити здійснення захисту Батьківщини від збройної агресії рф, суд визнає, що існують підстави для застосування ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, та остаточно призначити ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судову вибухово-технічну експертизу № СЕ-19/105-24/4880-ВТХ від 19.07.2024 року. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження становлять 7 572,80 грн.; та судову експертизу зброї № СЕ-19/113-24/3956-БЛ від 23.07.2024 року. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження становлять 2 271,84 грн., які на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 жовтня 2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 9844 (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) грн 64 коп. процесуальних витрат.

Речові докази:

- уламки корпусу постріла RG-7M (1 од.) та порохового заряду RG-7PM NBL-42-2M-79-14 (1 од.), передані на зберігання до КЗ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №131 від 23 липня 2024 року, знищити.

- ручний протитанковий гранатомет «РПГ-7Н2» №РА-707, 1985 р.в., виробництва СРСР, переданий на зберігання до КЗ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №156 від 27 липня 2024 року,- передати на користь Збройних Сил України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1