Справа № 163/936/25
Провадження № 1-кс/163/207/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року місто Любомль

Слідчий суддя Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ),

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 (м.Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0000191 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Польща, поляка, середньої освіти, автомобільного механіка організації «М-транс», раніше не судимого,

в с т а н о в и в :

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000191 за ознаками ч.3 ст.332 КК України встановлено, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ) працюючи водієм вантажних транспортних засобів, та здійснюючи міжнародні вантажні перевезення автомобілем марки DAF FT XF 105.460з напівпричіпом Koegel номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, 01.05.2025, здійснив спробу організації та незаконного переправлення через державний кордон України громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не мав права перетину державного кордону в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.

Так, 30.04.2025 ОСОБА_11 переслідуючи мету незаконного перетину державного кордону України до Республіки Польща, оскільки, як особа призовного віку, не мав права перетину державного кордону України, перебуваючи неподалік паркінгу для вантажних транспортних засобів, що у м. Володимир по вул. Устилузька, 140 звернувся до ОСОБА_5 з проханням щодо його переправлення через державний кордон України до Республіки Польща з приховуванням від прикордонного контролю. В свою чергу ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ) погодився виконати прохання ОСОБА_11 за грошову винагороду в сумі 1000 Євро.

В подальшому, ОСОБА_10 30.04.2025 року близько 20 год. 00 здійснюючи міжнародні вантажні перевезення на транспортному засобі марки «DAF FT XF 105.460 після досягнення домовленості щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в Республіку Польща, з приховуванням від прикордонного контролю, запросивши його до кабіни вищезазначеного транспортного засобу вирушив в напрямку пункту пропуску МАПП «Ягодин», що на території с. Старовойтове Ковельського району Волинської області. В подальшому, 01.05.2025 перебуваючи на території с. Старовойтове Ковельського району Волинської області, з метою приховування від прикордонного контролю та подальшого незаконного переправлення через Державний кордон, ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ) надав вказівку ОСОБА_11 переміститися до спального відсіку кабіни водія та заховатися там, після чого підняв догори спальне місце. При цьому, при в`їзді в зону прикордонного контролю не повідомив військовослужбовців НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України, які здійснювали пропуск через державний кордон, про перебування в кабіні ОСОБА_11 .

В подальшому, 01.05.2025 близько 00 год. 35 хв. під час поглибленого огляду ОСОБА_11 був виявлений прихованим у спальному відсіку водія сідлового тягача DAF FT XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 працівниками державної прикордонної служби, які припинили протиправні дії ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ), спрямовані на його незаконне переправлення через державний кордон України.

Слідчий вважає наявними передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризики, а саме, що підозрюваний ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 )може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, через що з врахуванням тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному, вважає застосування більш м`якого запобіжного заходу таким, що не забезпечить запобігання цим ризиками.

В судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 просила у задоволенні клопотання відмовити, визначити її підзахисному заставу, з врахуванням майнового стану останнього.

Підозрюваний ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ) підтримав позицію свого захисника.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження по зазначеному в клопотанні факту незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприянні його вчиненню вказівками та наданням засобів, вчиненого з корисливих мотивів зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000191 за ознаками ч.3 ст.332 КК України 01 травня 2025 року.

В порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України ОСОБА_10 затриманий 01.05.2025 о 05:00 год.

Порушень процесуального закону при затриманні ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) не встановлено.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, оголошене ОСОБА_12 ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обґрунтованість підозри підтверджена повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 01.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.05.2025; протоколом огляду місця події від 01.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 01.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 01.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 01.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.05.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину ОСОБА_17 від 01.05.2025.

Оголошена підозра як для стороннього об`єктивного спостерігача не є явно необґрунтованою та не є неприйнятною з будь-яких інших підстав. Отже, вона має бути визнана прийнятною та обґрунтованою, що в будь-якому випадку наперед не свідчить про винуватість особи.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, в судовому засіданні підтверджено з таких підстав.

Можливість ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) переховуватись від органів досудового розслідування та суду доводиться тим, що підозрюваний розуміє наслідки своїх дій та покарання у вигляді позбавлення волі, яке останньому загрожує, оскільки інкримінований злочин за ч.3 ст.332 КК України, передбачає основне покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Крім цього, останній являється громадянином Республіки Польща, де і проживає, а тому може в будь-який час безперешкодно покинути територію України та виїхати за кордон, зокрема так як до місця свого проживання чи іншої країни, оскільки в Україні немає міцних соціальних зав`язків, місця проживання, роботи.

Можливість ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) незаконно впливати на свідків вбачається з того, що основним свідком в цьому кримінальному провадженні є особа яку підозрюваний мав намір незаконно перевезти через державний кордон і він виконував вказівки та дотримувався порад саме ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ).

Твердження слідчим в клопотанні, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є необґрунтованим і достатніми доказами не підтверджується.

Крім цього, через невеликі строки з часу події правопорушення та для встановлення можливої причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення всі необхідні і достатні слідчі дії ще не проведені, а досудове слідство лише розпочате і триває.

Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту, однак вважає, що наразі вони не можуть слугувати підставою для застосування ОСОБА_12 ( ОСОБА_6 ) більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин та з огляду на повідомлену підозру і тяжкість покарання, яке може понести ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ), вважаю наявними підстави застосувати щодо підозрюваного запропонований слідчим запобіжний захід, оскільки на цій стадії досудового розслідування інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

Водночас, згідно із ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ) підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зважаючи на тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ), обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя доходить висновку, що застава у сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб нездатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде недостатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за можливе визначити у даному випадку заставу у розмірі, що перевищує встановлену п.2 ч.5 ст.182 КПК України межу застави, оскільки цей випадок, на думку слідчого судді, є виключним випадком з огляду на те, що суспільна небезпека злочину, який інкримінується стороною обвинувачення ОСОБА_12 ( ОСОБА_6 ) полягає в негативних наслідках політичного, економічного та соціального характеру, які настають у результаті неконтрольованої міграції. При цьому нездатність забезпечити недоторканність державного кордону підриває міжнародний авторитет України.

Вказане, на переконання слідчого судді, свідчить про виключність обставин справи, а тому розмір застави може перевищувати межі, встановлені законодавцем.

При визначенні розміру застави у якості альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, у якому зазначено, що гарантії передбачені п.3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тобто, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст.ст.177,178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи обставини розслідуваного злочину, який інкримінується підозрюваному, вчинення злочину з корисливого мотиву, а також враховуючи майновий стан та рівень заробітної плати останнього, перебування на його утриманні дитини-яка потребує лікування, слідчий суддя вважає, що розмір застави слід визначити у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Такий розмір зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не являється непомірним для підозрюваного. Визначений розмір застави є співмірним, а також відповідним з огляду на отриману вигоду та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Саме такий розмір, на переконання слідчого судді, буде тим стимулюючим фактором, який стримуватиме підозрюваним від реалізації наявних ризиків і такий розмір підозрюваний або інша особа (заставодавець) боятиметься втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Крім цього, для забезпечення належного виконання підозрюваним обов`язків, які покладені на останнього у разі внесення застави, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, та для попередження ризику передбаченого п.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний є громадянином Республіки Польща, де і проживає, а тому може в будь-який час безперешкодно покинути територію України та виїхати за кордон, зокрема так як до місця свого проживання чи іншої країни, слідчий суддя вважає, що для звільнення останнього з під варти після внесення застави, обов`язковою умовою буде передання на зберігання до відповідних органів державної влади паспорту (паспортів) для виїзду за кордон та інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Керуючись ст.ст.183, 195, 196, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 червня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 05:37 години 01 травня 2025 року.

На підставі ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України визначити ОСОБА_12 ( ОСОБА_6 ) заставу в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному цією ухвалою, на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області № UA0002504 в ДКСУ міста Київ (МФО 820172, ), та надати суду документ, що підтверджує таке внесення.

В разі внесення застави відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ) такі обов`язки:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (пас-порти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності;

- з`являтись на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у попередньо визначений час, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із населеного пункту в якому він буде тимчасово проживати на час досудового розслідування, що має бути невідкладно узгоджено сторонами;

- утримуватися від спілкування з свідками в цьому кримінальному провадженні.

В разі внесення застави строк дії цих обов`язків визначити до 29 червня 2025 року включно.

У випадку внесення застави та після проведення відповідної перевірки уповноважена службова особа установи попереднього ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що негайно повідомити слідчого, прокурора, слідчого суддю Любомльського районного суду Волинської області для контролю за виконанням підозрюваним обов`язку здати на зберігання свій паспорт (пас-порти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В такому випадку з моменту звільнення підозрюваного з-під варти він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, і зобов`язаний виконувати покладені на нього цією ухвалою в порядку ч.5 ст.194 КПК України обов`язки.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному і прокурору негайно після проведення судового засідання.

Копію ухвали передати для виконання відділенню поліції № 1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_19 ( ОСОБА_6 ) з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1