Справа № 233/2035/24
Провадження № 1-кп/932/458/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000056 від 07 лютого 2024 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Раделичі Миколаївського району Львівської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, командира 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, командиром 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , 07 лютого 2024 року, приблизно об 11:30 год., у світлий час доби, керуючи на достатніх правових підставах технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «Nissan Pathfinder», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по вулиці Ємельянова за напрямком руху з боку пр. Ломоносова в напрямку вулиці Білоусова м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, в порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не будучи уважним, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, адекватно не реагуючи на зміну дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не контролював рух керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого втратив курсову стійкість транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «УАЗ 3909», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням військовослужбовця ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_9 , внаслідок чого пасажир автомобіля марки «УАЗ 3909», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , ОСОБА_4 , що знаходився на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації правої верхньої кінцівки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Допущені старшим лейтенантом ОСОБА_7 порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнав та пояснив, що 07 лютого 2024 року він їхав на автомобілі по вул. Ємельянова у м. Костянтинівка і під час переїзду трамвайних рейок, так як була дощова погода і на дорозі був бруд зі снігом, його автомобіль втратив курсову стійкість і його кинуло на зустрічну смугу для руху, де сталось зіткнення з автомобілем «УАЗ», який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «УАЗ» ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у виді ампутації правої верхньої кінцівки. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. Не заперечував, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли внаслідок ДТП, яка, у свою чергу, сталася через порушення ним Правил дорожнього руху. Повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. У скоєному щиро розкаявся.

Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів.

Потерпілий ОСОБА_10 повідомив у судовому засіданні, що 07 лютого 2024 року він перебував в автомобілі марки «УАЗ» в якості пасажира на передньому сидінні, рухалися вони по вул. Ємельянова. На повороті в їх бік кинуло автомобіль, який рухався в зустрічному напрямку, через що сталося зіткнення і його викинуло з автомобіля і відірвало праву руку. Він опинився лежачи на дорозі, поруч лежала відірвана рука і йому надали медичну допомогу побратими, у т.ч. обвинувачений. Все він не пам`ятає, так як був у шоковому стані. На момент ДТП погода дійсно була поганою і дорожнє покриття буле мокре і забруднене, через що дійсно автомобіль обвинуваченого могло кинути на їх автомобіль. Обвинувачений ОСОБА_11 приходив до нього у лікарню, приносив фрукти та казав, що він не спеціально це зробив. Обвинувачений ОСОБА_11 повністю відшкодував завдану йому матеріальну і моральну шкоду в розмірі 500 тис. грн., про що він власноруч написав відповідну розписку і у зв`язку з чим відмовився від заявленого цивільного позову, розуміючи, що за таких обставин в майбутньому не зможе звернутися до суду з аналогічним позовом. Просив обвинуваченому ОСОБА_11 призначити покарання не пов`язане з триманням під вартою.

Також у судовому засіданні були досліджені наступні докази:

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 07 лютого 2024 року, складений в період з 13:00 год. по 14:30 год., яким зафіксовані дорожні умови в місці ДТП, розташування транспортних засобів «УАЗ 3909», р.н. НОМЕР_7 , та «Nissan Pathfinder», р.н. НОМЕР_3 , після ДТП з механічними пошкодженнями.

Висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-24/1069-ІТ від 21 лютого 2024 року, відповідно до якого: На момент огляду наданого на дослідження автомобіля «УАЗ 3909», військовий номерний знак НОМЕР_6 , робоча гальмівна система знаходилась в працездатному стані, а система рульового керування в стані відмови. На момент огляду наданого на дослідження автомобіля «УАЗ 3909», військовий номерний знак НОМЕР_6 , робоча гальмівна система знаходилась у працездатному стані, при якому було виявлено несправності у вигляді зміщення з місця свого конструктивного розташування живильного бачка головного циліндру та відсутності гальмівної рідини в бачку головного гальмівного циліндру, тому поставлене питання відносно даної системи позбавлене логічного сенсу. На момент огляду в системі рульового керування було виявлено несправності у вигляді деформованої поперечної рульової тяги та переднє праве кероване колесо заблоковане деформованими і зміщеними частинами кузову. На момент огляду наданого на дослідження автомобіля «УАЗ 3909», військовий номерний знак НОМЕР_4 , робоча гальмівна система знаходилась у працездатному стані, тому поставлене питання відносно даної системи позбавлене логічного сенсу. При цьому треба зазначити на те, що виявлені несправності робочої гальмівної системи, з технічної точки зору виникли в момент ДТП. Виявлені на момент огляду несправності системи рульового керування, з технічної точки зору виникли в момент ДТП. На момент огляду наданого на дослідження автомобіля «УАЗ 3909», військовий номерний знак НОМЕР_6 , робоча гальмівна система знаходилась у працездатному стані, тому поставлене питання відносно даної системи позбавлене логічного сенсу. При цьому треба зазначити на те, що з технічної точки зору водій не міг виявити встановлені на момент огляду несправності робочої гальмівної системи до початку руху методом зовнішнього огляду або при русі. З технічної точки зору водій не міг виявити встановлені на момент огляду несправності системи рульового керування до початку руху методом зовнішнього огляду або при русі.

Висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-24/1070-ІТ від 22 лютого 2024 року, відповідно до якого: На момент огляду наданого на дослідження автомобіля «Nissan Pathfinder», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 », робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились в працездатному стані. Оскільки на момент огляду наданого на дослідження автомобіля «Nissan Pathfinder», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 », робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані, тому поставлене питання позбавлене логічного сенсу. Оскільки на момент огляду наданого на дослідження автомобіля «Nissan Pathfinder», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 », робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані, тому поставлене питання позбавлене логічного сенсу. Оскільки на момент огляду наданого на дослідження автомобіля «Nissan Pathfinder», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 », робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані, тому поставлене питання позбавлене логічного сенсу.

Висновок судово-медичного експерта № 44 від 24 лютого 2024 року, відповідно до якого: на підставі вивчення описової частини наданої карти стаціонарного хворого № 274/45 КНП БЛІЛ м. Костянтинівка на ім`я гр. ОСОБА_4 , 1983р.н., беручі до уваги обставини, що вказані в постанові, та у відповідь на поставлені питання експерт приходить до таких висновків. Згідно запису в наданій медичній документації у гр. ОСОБА_4 малась травматична ампутація правої верхньої кінцівки, яка утворилась внаслідок дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, можливо в строк та за обставин, вказаних в постанові, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-24/1006-ІТ від 22 лютого 2024 року, відповідно до якого: У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, водію автомобіля «NISSAN PATHFINDER», номерний знак НОМЕР_3 , слід було керуватися технічними вимогами пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «NISSAN PATHFINDER», номерний знак НОМЕР_3 , мав технічну можливість запобігти виїзду автомобілю на зустрічну смугу, діючи відповідно до технічних вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, водію автомобіля «УАЗ 3909», номерний знак НОМЕР_7 , слід було керуватися технічними вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Питання про наявність у водія автомобіля «УАЗ 3909», номерний знак НОМЕР_7 , технічної можливості запобігти зіткненню не має сенсу, оскільки навіть повна зупинка автомобілю «УАЗ 3909», номерний знак НОМЕР_7 , відповідно до технічних вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, не унеможливлювала б контакту з рухомим без гальмування зустрічним автомобілем «NISSAN PATHFINDER», номерний знак НОМЕР_3 . З технічної точки зору, дії водія автомобіля «NISSAN PATHFINDER», номерний знак НОМЕР_3 , невідповідні технічним вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України знаходилися в причинному зв`язку з ДТП. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля «УАЗ 3909», номерний знак НОМЕР_7 , невідповідностей технічним вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, не встановлено.

Суд вважає вищеописані досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 , як водій, у зазначених у цьому вироку місті та часі, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, дотримуватися вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, і не мав права ігнорувати вимоги останніх.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого, що передувала події та під час події, а також поведінку обвинуваченого після події, місце вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинувачений, дотримуючись вимог вищевказаного пункту ПДР України, мав технічну можливість запобігти втраті курсової стійкості керованого ним транспортного засобу і його дії знаходились у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події, яка призвела до суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .

Обставин, які б вказували на отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у інший, ніж це встановлено висновками експертиз та цим вироком спосіб, під час судового розгляду не встановлено.

Також в ході судового розгляду об`єктивно не встановлено наявність причинного зв`язку між діями потерпілого ОСОБА_4 знастанням даної дорожньо-транспортної події та її суспільно небезпечних наслідків.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, так як він своїми необережними діями порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання. У випадку доведення вини, обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 раніше не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; є військовослужбовцем ЗСУ та бере безпосередню участь у відсічі збройної агресії російської федерації проти України; за місцем проходження військової служби характеризується позитивно та має нагороди; має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у скоєному щиро розкаявся; добровільно відшкодував завданий кримінальним правопорушенням збиток.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд вважає щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування завданого кримінальним правопорушенням збитку; наявність на утриманні малолітньої дитини; участь у відсічі збройної агресії російської федерації проти України та наявність нагород.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, наслідків вчиненого і його відношення до останніх, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд не знаходить мотивів, за яким міг би застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Конкретні вищенаведені обставини вчинення кримінального правопорушення, а також поведінка обвинуваченого до та після ДТП, потреба у праві керування транспортними засобами обвинуваченому для виконання обов`язків з захисту України від збройної агресії російської федерації дають суду підстави для висновку про відсутність необхідності застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати (витрати на проведення судових експертиз) слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_7 покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави у відшкодування втрат на залучення експертів (проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-24/1069-ІТ від 21 лютого 2024 року, - 2271,84 грн.; проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-24/1070-ІТ від 22 лютого 2024 року, - 2271,84 грн.; проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-24/1006-ІТ від 22 лютого 2024 року, - 2271,84 грн.) 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 52 коп.

Речові докази по справі (знявши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2024 року (справа № 233/811/24)):

- автомобіль «УАЗ 3909», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , номер кузову НОМЕР_8 , який поміщено на штрафмайданчик при ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, - передати за належністю військовій частині НОМЕР_5 ;

- автомобіль «NISSAN PATHFINDER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_9 , який поміщено на штрафмайданчик при ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, - передати за належністю військовій частині НОМЕР_2 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя