Справа № 192/948/25
Провадження № 1-в/192/309/25
Ухвала

13 травня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про приведення вироків у відповідність з чинним законодавством,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, у якому у просить привести до відповідності з чинним законодавством вироки, за якими він відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)».

13 травня 2025 року від засудженого до суду надійшла заява, у якій він просить розглядати його справу без його участі.

Начальник установи виконання покарань подав заяву, за змістом якої просить розглянути питання відповідно до Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо засудженого посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Прокурор також просив розглядати клопотання ОСОБА_3 без його участі, повідомив, що вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засудженим скоєні крадіжки на суми більше, ніж два неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 02 лютого 2023 року ОСОБА_3 був засуджений Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. Згідно з цим вироком ОСОБА_3 17 жовтня 2022 року вчинив закінчений замах на крадіжку майна на суму 6079,20 грн.

20 липня 2023 року ОСОБА_3 засуджений Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2023, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 3 місяці. Згідно з вироком ОСОБА_3 вчинив крадіжки майна 26 вересня 2022 року на суму 2827,00 грн, 14 жовтня 2022 року на суму 2699,00 грн та на суму 7599,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2481 гривня, отже сума податкової пільги складає 1240,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу - 2481 грн (1240,50 грн х 2).

Тобто, вартість майна, на викрадення якого ОСОБА_3 вчинив замах 17 жовтня 2022 року, вчинив закінчений замах на крадіжку майна, на суму 6079,20 грн, та вартість викраденого майна викраденого 26 вересня 2022 року на суму 2827,00 грн, 14 жовтня 2022 року на суму 2699,00 грн та на суму 7599,00 грн, була більшою 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_3 не поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

За таких обставин суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання засудженого потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1