Справа № 296/5506/25
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2025 рокум .Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.03.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.03.2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за попереднім вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.09.2023, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_5 покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

21.05.2025 р. до суду надійшло подання начальника Корольовського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_4 про приведення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.03.2024 року відносно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала з викладених у ньому підстав, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні з приводу задоволення подання органу пробації не заперечила.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду подання повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання.

Суд, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали подання, особової справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 підрозд. 1 розд. ХХ ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.03.2024 року вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190, 2 ст. 190 КК України, в тому числі, 01.07.2022 року на суму 800 грн (за епізодом потерпілого ОСОБА_6 ) та 14.01.2023 року на суму 1000 грн. (за епізодом потерпілої ОСОБА_7 ).

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року становив 2481 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року становив 2684 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочинів, розмір вартості викраденого (у даному випадку шляхом шахрайства) майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2481 грн і 2684 грн відповідно, на час вчинення злочину.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процессуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, суд звертає увагу, що Об`єднана Палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) дійшла висновку, що Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваногомінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV ПК України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням приписів частини другої статті 74 КК України, висновків Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, з огляду на передбачений статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_5 має бути звільнений від відбування покарання у зв`язку зі скасуванням кримінальної протиправності вчиненного діяння (в частині обвинувачення за епізодом заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненному повторно, потерпілого ОСОБА_6 01.07.2022 року на суму 800 грн. та за епізодом заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненному повторно, потерпілої ОСОБА_7 14.01.2023 року на суму 1000 грн..

Керуючись ст.ст.537-539 КПК України, ст.74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області задовольнити.

Привести вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.03.2024 року щодо ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України (за епізодом заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненному повторно потерпілого ОСОБА_6 01.07.2022 року на суму 800 грн. та за епізодом заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненному повторно потерпілої ОСОБА_7 14.01.2023 року на суму 1000 грн.) у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Горішні Плавні, Кременчуцького району, Полтавської області та мешканця АДРЕСА_1 , від покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.03.2024 року в частині його засудження за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодом заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно потерпілого ОСОБА_6 01.07.2022 року на суму 800 грн. та за епізодом заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно потерпілої ОСОБА_7 14.01.2023 року на суму 1000 грн., у зв`язку зі скасуванням кримінальної протиправності вчиненого діяння на підставі ч.2 ст.74 КК України.

В решті вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.03.2024 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1