Провадження № 1-кс/742/1071/25
Єдиний унікальний № 742/3727/25
УХВАЛА

23 липня 2025 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000576 від 18.06.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

за участю:

слідчий ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання:

1.1 17.07.2025 р. слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області про арешт майна, вилученого 16.07.2025 р. в ході проведеного, в порядку ч.3 ст.233 КПК України, обшуку автомобіля «Volkswagen» модель «Passat» /д.н.з. НОМЕР_1 /, за наслідком проведення якого вилучено: мобільний телефон марки «Apple iPhone» із сім карткою НОМЕР_2 ; одну упаковку з написом «Метафін ІС» та сім упаковок з написом «Метадон ЗН»; 800 грн - номіналом 200 грн №АП5419815., 500 грн - №АВ8167763 та 100 грн - №ЕА6244668; відео реєстратор «70 Маі» з карткою пам`яті; 151 шт прозорих зіп-пакетів; три пристрої схожі на пристрій для паління; предмет схожий на пристрій для подрібнення рослинної речовини канабісу; два предмети зовні схожі на холодну зброю (ножі); один предмет схожий на холодну зброю (бита); вісім контрольних змивів марлі.

1.2 Клопотання мотивоване тим, що СВ Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000576 від 18.06.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

1.3 Посилаючись на те, що автомобіль «Volkswagen» модель «Passat» /д.н.з. НОМЕР_1 / та вилучені в ході його обшуку предмети відповідають вимогам ст.98 КПК, мають значення речових доказів у розслідуваному кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні /п.1 ч.2 ст.170 КПК України/.

1.4 Постановою слідчого від 16.07.2025 р. вказане вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження:

2.1 Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили задовольнити клопотання з підстав необхідності забезпечення збереження речових доказів, вилучених під час проведення обшуку автомобіля в порядку ч.3 ст.233 КПК України /п.1 ч.2 ст.170 КПК України/.

Окрім того, слідчий звернув увагу на те, що санкція інкримінованої підозрюваному ОСОБА_7 статті передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, що також має бути враховано судом при розгляді клопотання про арешт майна. При цьому клопотання про долучення до матеріалів справи письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 в цьому кримінальному проваджені не заявляв.

2.2 Захисники підозрюваного ОСОБА_7 просили відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Узагальнений зміст заперечень зводився до того, що вилучені докази, у зв`язку з відмовою слідчого судді в наданні дозволу на проведений слідчим обшук, є недопустимими та підлягають поверненню володільцю.

ІІІ. Процедура:

3.1 При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132,173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При зверненні із вищезазначеним клопотанням до слідчого судді, в якому слідчий просить накласти арешт на майно вилучене під час обшуку в порядку ч.3 ст.233 КК України,і єдиною підставою вказано з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому такої підстави, як арешт майна з метою його конфіскації як виду покарання, клопотання слідчого не містить, що свідчить про ненадання органом досудового розслідування жодної оцінки такої правової підстави для арешту майна у клопотанні, а відтак заявлення нової підстави для накладення арешту на майно в усній формі, суперечить вимогам ч.2 ст.171 КПК України, які висуваються щодо клопотання слідчого про арешт майна, що позбавляє слідчого суддю прийняти відповідне процесуальне рішення в межах нової підстави без дотримання відповідної форми звернення.

У зв`язку з цим суд здійснює розгляд клопотання виключно на правовій підставі, яка зазначена в клопотанні слідчого, а саме з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

3.2 Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

3.3 Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

3.4 Згідно ч.3 ст.233 КПК України, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

ІV. Оцінка слідчого судді:

4.1 Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З матеріалів клопотання вбачається, що майно, на яке просить накласти арешт слідчим було вилучено 16.07.2025 р. під час проведення обшуку в порядку ч.3 ст.233 КПК України, а наступного робочого дня 17.07.2025 р., слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, що свідчить про дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України. 4.2 Ухвалою слідчого судді від 17.07.2025 р., з урахуванням положень ч.3 ст. 233 КПК України, у задоволенні клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведений обшук транспортного засобу в кримінальному провадженні, №0000576 від 18.06.2025 р. - відмовлено.

4.3 Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

4.4 Враховуючи імперативні приписи ч.3 ст.233, ст.86 КПК України, вилучені 16.07.2025 р. під час обшуку автомобіля «Volkswagen» модель «Passat» /д.н.з. НОМЕР_1 / предмети, є недопустимими доказами, оскільки їх вилучення відбулося під час слідчої (розшукової) дії, проведеної з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, і відповідно законні підстави для задоволення клопотання та накладення арешту на майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України (збереження речових доказів) у слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст.98,170-173,369 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000576 від 18.06.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1