У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000064.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

представник третьої особи, щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, вилученого 17.03.2025 р., в ході обшуку приміщення пункту обміну валют, розташованого у торгівельному павільйоні по вул. Оберегова в м. Миколаєві, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000064.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна, вилученого 17.03.2025 р. в ході обшуку приміщення пункту обміну валют, розташованого по вул. Оберегова в м. Миколаєві та накласти арешт на:

- монітор марки «Terra1900 PV», S/N 1900PV0804A008042, поміщений до спец пакету № PSP 4232901;

- мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, ІМЕI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 поміщений до спец пакету №PSP 1343378;

- системний блок марки «Dell» Product Кey: F83FV-XDM6B- МXРЈYЗ2РGТ-VW338 поміщений до спец пакету №РSР 4232900;

- блокнот з чорновими записами з написом «The things nobody told mе» поміщений до спец пакету № ЕХР0251030;

- 1 339 купюр номіналом 500 грн. кожна, які поміщені до спец пакету № РSP 3198501;

- 15 купюр номіналом 1 000 грн., 256 купюр номіналом 200 грн., 264 купюри номіналом 100 грн., 125 купюр номіналом 50 грн., 196 купюр номіналом 20 грн., які поміщені до спец пакету № РSР 3198505;

- 150 купюр номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 50 доларів США, 13 купюр номіналом 20 доларів США, 8 купюр номіналом 10 доларів США, які поміщені до спец пакету № ЕХР0250764;

- 13 купюр номіналом 200 євро, 5 купюр номіналом 100 євро, 22 купюри номіналом 50 євро, 30 купюр номіналом 20 євро, 12 купюр номіналом 10 євро, 2 купюри номіналом 5 євро, 2 купюри номіналом 10 фунтів стерлінгів, 1 купюра номіналом 5 фунтів стерлінгів, 1 купюра номіналом 200 злотих, 3 купюри номіналом 100 злотих, 4 купюри номіналом 50 злотих, які поміщені до спец пакету № EXP0250759;

- монітор марки «Dell» 1908FPt, S/N: 0D310L-74445-971-381L, поміщений до спец пакету № QYH0054524;

- відеореєстратор марки «Ajhuna», S/N: 7E085A8PAZ344AB, поміщений до спец пакету № PSP 3198502.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначає, що органом досудового розслідування встановлено, що ТОВ «ІНОМЕ ГРУП» не має ліцензії на здійснення валютних операцій, і 08.11.2024 р. вказане товариство змінило назву на ТОВ «ФК» «АЛЬЯНС КАПІТАЛ ГРУП», яка має філіали у м. Миколаєві.

В ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, задокументовані розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які оговорювали відкриття нових валютних кіосків, встановлення обладнання, набір касирів з числа довірених осіб та розподіл відсотків з доходу обмінних пунктів за адресами зупинці громадського транспорту «Південна», зупинці громадського транспорту «Площа Перемоги», у будинку по просп. Героїв України, 20К. В ході огляду месенджеру Вайбер з мобільного телефону касира з обмінного кіоску за адресою на зупинці громадського транспорту «Площа Перемоги», встановлено, що в спільноті «обменник», містяться розмови, щодо відкриття та початку роботи обмінників, звітності за день, фінансових операцій з обміну валют курсу валют, фото сейфів з грошовими коштами різних країн, підрахунків здійснення обмінних операцій. Вказане свідчить про здійснення обмінних фінансових операцій з обміну валют без наявності ліцензії НБУ, до яких причетні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які отримували прибуток.

Прокурор зазначає, що виявлене та вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами, оскільки є об`єктом кримінально-протиправних дій і набуте кримінально-протиправним шляхом або отримано юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на положення ст. ст. 98, 170 КПК України, прокурор вважає, що на майно, яке вилучено 17.03.2025 р. в приміщенні обміну валют по вул. Оберегова в м. Миколаєві навпроти буд. Героїв України, 20К у торгівельному павільйоні, необхідно накласти арешт незалежно від того, хто являється його власником, і у кого воно знаходиться, з метою запобігання його знищення, відчуження, приховання.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000064, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням, встановлено, що 17.12.2017 р., ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, із застосуванням насильства обмежили свободу ОСОБА_11 , утримуючи його в підвальному приміщенні протягом декількох годин.

Продовжуючи незаконно утримувати ОСОБА_11 проти його волі, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою супроводжуючи ці дії протягом декількох годин, систематичними знущаннями, нанесли потерпілому чисельні удари руками та ногами, по голові, тулубу, кінцівкам, в тому числі здавлюючи плоскогубцями шкіру в районі геніталій, принижуючи його честь та гідність, тобто завдаючи сильного фізичного болю та морального страждання, вчиняючи вказані дії з метою отримання від потерпілого ОСОБА_11 зізнання у вчинені відносно ОСОБА_8 шахрайський дій.

З метою відшукання доказів вчинення вказаного кримінального правопорушення, органом досудового розслідування у березні 2025 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на обшук житла та іншого володіння осіб, які перевірялися органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення кримінального правопорушення, зокрема і приміщення пункту обміну валют, розташованого у торгівельному павільйоні по АДРЕСА_1 .

17.03.2025 р. в ході проведення санкціонованого обшуку приміщення пункту обміну валют, розташованого у торгівельному павільйоні по АДРЕСА_1 , як іншого володіння особи, що за доводами органу досудового розслідування перебував у володінні ОСОБА_8 , виявлено та вилучено майно, згідно переліку.

Постановою слідчого від 18.03.2025 р., вилучене 17.03.2025 р. майно під час обшуку приміщення пункту обміну валют, розташованого у торгівельному павільйоні по АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор, з метою збереження речових доказів, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучене 17.03.2025 р. у ході обшуку майно.

Слідчий суддя встановив, що обшук за вказаною адресою санкціонований слідчим суддею з метою виявлення та вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, пов`язаному з викраденням та катуванням ОСОБА_11 . Обшук проводився за місцем знаходження пункту обміну валют, який за версією досудового розслідування перебував у володінні ОСОБА_8 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України. Тобто, в ході обшуку підлягали виявленню та вилученню речі та документи, які мають відношення до фактів, пов`язаних із вимаганням, заволодінням майном шахрайським способом, та, катуванням та які перебувають у володінні осіб, що перевірялися органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення кримінального правопорушення, зокрема ОСОБА_8 .

Разом з тим, в ході обшуку здійснювалось вилучення усіх речей та документів з приміщення пункту обміну валют, а за даними документів наданими третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, приміщення пункту обміну валют розташоване у торгівельному павільйоні по АДРЕСА_1 на підставі договору суборенди від 01.04.2025 р., укладеному між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 перебуває у правомірному володінні останнього.

Крім того, слідчий суддя погодився з доводами сторони захисту про відсутність в особливій частині КК України складу кримінального правопорушення, яким би охоплювались дії щодо здійснення господарської діяльності пов`язаної з обміном валют без відповідної ліцензії, а також не доведення прокурором того, що вилучені грошові кошти, речі та документи мають протиправне походження, або були засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення.

За цих обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали клопотання слідчого не доводять, що виявлене та вилучене за місцем обшуку майно, підтверджує злочинну діяльність осіб, які перевіряються органом досудового розслідування до вчинення злочину пов`язаного з вимаганням, заволодінням майном шахрайським способом та катуванням ОСОБА_11 , а тому відсутні підстави для арешту вказаного майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами, ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків,

У ст. 234 КПК України передбачено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

За змістом ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд приміщення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вирішуючи питання про можливість арешту майна, яке вилучене 17.03.2025 р. під час обшуку приміщення пункту обміну валют, розташованого у торгівельному павільйоні по вул. Оберегова в м. Миколаєві, апеляційний суд доходить наступного.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом, розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000064, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 209 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження розслідуються обставини можливого позбавлення ОСОБА_11 волі, вчиненого з корисливих мотивів за попередньою групою осіб, вимагання групою осіб за попередньою змовою, у ОСОБА_11 грошових коштів за неіснуючий борг, вчиненого в умовах воєнного стану, а також вчинення відносно останнього дій спрямованих на його катування, з метою примусу його вчинити дії, що суперечать його волі. Крім цього, в ході досудового розслідування, проведений обшук квартири в якій вилучено згорток з речовиною рослинного походження, за зовнішніми ознаками схожу на рослину роду коноплі.

В ході досудового розслідування проведений обшук приміщення обміну валют, розташованого по вул. Оберегова в м. Миколаєві, навпроти будинку за адресою АДРЕСА_2 , у торгівельному павільйоні.

За змістом ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06.03.2025 р. наданий дозвіл на обшук іншого володіння особи приміщення обміну валют, яке розташоване по АДРЕСА_1 ) у торгівельному павільйоні, та перебуває у володінні ОСОБА_8 , з метою відшукання і вилучення мобільних терміналів стільникового зв`язку, сім-карт, стартових пакетів, комп`ютерної техніки та планшетів, електронних носіїв інформації, чорнових записів, грошових коштів здобутих злочинним шляхом, золотого браслету, вагою приблизно 70 гр., золотого ланцюжка з ладанкою, приблизною вагою 50 гр., належних потерпілому ОСОБА_11 , та інших предметів і речей, що можуть зберігати інформацію про протиправну діяльність, використовуватися для вчинення кримінального правопорушення, або таке, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в апеляційній скарзі, на даний час, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що обмін валют, за вказаною адресою, здійснюється без наявної ліцензії НБУ на здійснення обміну валют, і до цього, може бути причетний ОСОБА_8 , один з тих осіб, якими здійснювались неправомірні дії відносно ОСОБА_11 .

Разом з тим, з наданих третьою особою, в ході судового розгляду, документів вбачається, що приміщення пункту обміну валют, розташоване у торгівельному павільйоні по вул. Оберегова в м. Миколаєві на підставі договору суборенди від 01.04.2025 р., укладеному між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , перебуває у правомірному володінні останнього, тобто факт належності вказаного пункту обміну валют ОСОБА_8 не підтвердився.

Крім цього, в ході обшуку будь-яких документів чи речей, які мають відношення до фактів пов`язаних з вимаганням, заволодінням майном шахрайським способом або катуванням ОСОБА_11 та які перебувають у володінні осіб, що перевірялися органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення кримінального правопорушення, зокрема ОСОБА_8 не виявлено та не вилучено.

Отже, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до ЄРДР у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що виявлені та вилучені за місцем розташування пункту обміну валют, розташованого у торгівельному павільйоні по вул. Оберегова в м. Миколаєві, зокрема мобільний телефон, системний блок, монітори, відеореєстратори, грошові кошти та інші речі та документи, можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, у даному кримінальному провадженні або відносяться до об`єктів, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що у клопотанні прокурора не доведено відношення вилученого майна до обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження № 000064, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 209 КК України, оскільки не доведено з яких підстав вказане майно відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження.

У клопотанні не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання майна, яке належить третій особі.

Крім наведеного, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді, щодо відсутності в особливій частині КК України складу кримінального правопорушення, яким би охоплювалися дії щодо здійснення господарської діяльності пов`язаної з обміном валют без відповідної ліцензії, на що вказує прокурор, як на підставу для арешту майна, як такого, що одержано злочинним шляхом.

Отже, правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не має, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку приміщення пункту обміну валют, розташованого у торгівельному павільйоні по вул. Оберегова в м. Миколаєві, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000064 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ______________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3