Єдиний унікальний номер справи 185/1078/25
Провадження № 1-кп/185/800/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду у м. Павлоград угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2024 року за № 0000514, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Первомайського району Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, працюючому на посаді водія у ФОП « ОСОБА_4 », одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

24.07.2024, о 13:37 год., та повторно о 15 год. 25 хв., ОСОБА_3 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи разом із дружиною ОСОБА_7 за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно останньої, а саме штовхав, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Крім того, 15.09.2024, близько 23:00 год., ОСОБА_3 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, систематично та наполегливо, з мотивів явної неповаги до норм моралі та здоров`я, існуючих норм співжиття, вчинював домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яке проявилось у словесних образах нецензурними словами, погрозами фізичної розправи, приниженні та залякуванні, чим саме викликав у ОСОБА_7 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, що призвело до психологічних страждань потерпілої та виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Крім того, 23.11.2024, в період часу приблизно з 00 год. 20 хв. по 02 год. 15 хв. (більш точний час під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_3 , знаходячись за місцем спільного проживання зі своєю дружиною ОСОБА_7 , а саме АДРЕСА_1 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту з ОСОБА_7 повалив її на підлогу в одній з кімнати будинку, взяв в руки кочергу, сів на потерпілу зверху та завдав їй приблизно п`ятнадцять ударів нею по голові, шиї, обличчі, спині та грудній клітині. Продовжуючи свій умисел, спрямований на фізичне насильство відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_3 поклав кочергу та, продовжуючи свої протиправні дії, став давити пальцями в область лівого ока ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, в продовження протиправних насильницьких дії відносно дружини ОСОБА_7 , з метою подавлення її волі та супротиву, взяв еластичний бинт, заламав руки ОСОБА_7 та зв`язав їх таким чином, щоб остання не могла чинити супротив. Далі ОСОБА_3 схопив ОСОБА_7 за її за волосся та почав бити її головою об підлогу, вчинивши не менше 15 ударів. Після цього, тримаючи правою рукою останню за волосся, кулаком лівої руки завдав не менше 20 ударів по голові та по спині ОСОБА_7 . Крім того, наносячи численні тілесні ушкодження ОСОБА_7 , ОСОБА_3 висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, ображав та погрожував.

Таким чином ОСОБА_3 своїми діями завдав ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран в проекції тім`яної ділянки ліворуч, тім`яно-скроневої ділянки праворуч, лобної ділянці праворуч, тім`яно-скроневої ділянки ліворуч, передньої поверхні спинки носу в проекції нижньої третини, нижньої повіки лівого ока в проекції внутрішнього кута, перелому кісток носа зі зміщенням відламків; гематом та саден обличчя, гематом грудної клітини, здухвинних ділянок, які утворилися по ударному та ударно-дотичному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран в проекції тім`яної ділянки ліворуч, тім`яно-скроневої ділянки праворуч, лобної ділянці праворуч, тім`яно - скроневої ділянки ліворуч, передньої поверхні спинки носу в проекції нижньої третини, нижньої повіки лівого ока в проекції внутрішнього кута, перелому кісток носа зі зміщенням відламків; гематом та саден обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день), згідно п.2.3.1. а), п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Отже, ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_7 , що призводить до психологічних страждань останньої. Внаслідок систематичних протиправних дій з боку ОСОБА_3 його дружина - ОСОБА_7 зазнала фізичного та психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, погрозах, залякуванні, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості н життя.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних та фізичних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя.

Під час судового провадження, 29 квітня 2025 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , укладена і подана до суду угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ст.126-1 КК України.

За умовами даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Крім того, сторонами узгоджено застосування до ОСОБА_3 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців.

У даній угоді про примирення також вказано, що сторонам угоди роз`яснені і зрозумілі наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Просив суд затвердити угоду, укладену між ним і потерпілою, та призначити узгоджене покарання. Вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які були йому роз`ясненні судом в ході судового засідання.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що угода про примирення укладена з її ініціативи, просила її затвердити, вказала, що укладення угоди було добровільним, вона примирилась з обвинуваченим, наслідки укладення угоди, передбачені ст.473 КПК України, їй зрозумілі.

Прокурор в судовому засідання не заперечував проти затвердження угоди про примирення, укладеної 29.04.2025 між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , як такої, що відповідає вимогам закону.

Розглянувши угоду про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена між потерпілим та обвинуваченим угода про примирення.

За частиною 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких злочинів.

Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для обвинуваченого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Водночас судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Крім того, судом з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_7 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для потерпілого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди

Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 29 квітня 2025 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у виді 1 року пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, та застосування до ОСОБА_3 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України обмежувального заходу, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась,підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 468, 471, 473-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 29 квітня 2025 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді одного року пробаційного нагляду.

У відповідності до п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2500 грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-кочергу металеву, яка передана на зберігання власнику ОСОБА_7 , за зберігальною розпискою залишити власнику.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1