Справа № 352/1223/25
Провадження № 1-кп/352/223/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 28.04.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працевлаштованого на посаді вантажника у ТОВ «АТБ-Маркет», на утриманні нікого не має, депутатом не обирався, на військовому обліку військовозобов`язаних не перебуває, раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 у грудні 2024 року, більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений Постановою Кабінету Міністрів України № 844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 16.09.2020 (далі Постанова), та вимог постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом» (далі Положення), а саме п. 16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, з метою незаконного набуття права на керування транспортним засобом категорії «В», вирішив підробити посвідчення водія, з метою подальшого його використання.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 у грудні 2024 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи посвідчення водія, вступивши таким чином з останнім в попередню злочинну змову, та діючи умисно, за попередньою змовою із останнім, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документу, надавши невстановленій особі свою фотокартку, фото зображення паспортних даних на його ім`я, які необхідно зазначити при підробленні документу, та зразок особистого підпису.

У свою чергу, невстановлена у ході досудового розслідування особа, у невстановлений час та місці, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , виконала іншу частину об?єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов?язаного із підробленням офіційного документу, а саме за допомогою засобів оперативної поліграфії термосублімаційним способом друкування, із використанням попередньо отриманої від ОСОБА_4 інформації (фотокартки, фото зображення паспортних даних на його ім?я та зразка особистого підпису), підробила офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.12.2024, виданого на ім?я ОСОБА_4 , яке не відповідає встановленому зразку.

Після цього, невстановлена у ході досудового розслідування особа у грудні 2024 року передала ОСОБА_4 підроблене посвідчення водія з метою його подальшого використання.

Відтак, ОСОБА_4 , діючи за вказаних вище обставин, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, безпосередньо виконавши частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документа, шляхом надання фотокартки та фотозображення паспортних даних на його ім?я, які необхідно зазначити при підробленні документа, вчинив підроблення офіційного документу посвідчення водія, яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою подальшого його використання.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, а саме умисні дії, які виразились у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_4 , володіючи підробленим посвідченням водія на власне ім?я, достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений відповідним Положенням, а форма та реквізити відповідною Постановою, вирішив використати його, з метою створення видимості наявності у нього права на керування транспортними засобами категорії «В».

Так, 27.04.2025, близько 14 год 20 хв, ОСОБА_4 , керуючи

транспортним засобом марки «Peugeot» моделі «Expert", реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався автодорогою Н-10 зі сполученням «Стрий-Чернівці-Мамалига» км 115, яка проходить в с. Марківці Тисменицької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, де був зупинений працівниками поліції у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху.

Під час перевірки документів, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим та у встановлений законом спосіб йому не видавалось, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, пред`явив працівнику поліції завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії «В», видане на його ім?я, і тим самим використав підроблений документ, який за способами нанесення зображень та елементами захисту не відповідає посвідченням водія, що знаходяться в офіційному обігу.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме умисні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документа.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1.1. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав, у вчиненому покаявся. Суду пояснив, що пройшов навчання у автошколі, після якого разом із іншими учнями групою прибули для складення теоретичної частини іспиту, яку здав успішно. Проте, щоб здати практичну частину екзамену та отримати посвідчення водія необхідно отримати відповідний талон із датою та часом складення практичної частини. Пояснив, що для отримання відповідного талона ночував біля приміщення сервісного центру МВС в м. Івано-Франківську, намагався зареєструватись у чергу онлайн, однак незважаючи на всі спроби такі виявились марними. Після цього побачив оголошення у мережі Інстаграм про можливість виготовлення посвідчення водія відповідної категорії у зв`язку із чим надав свої дані і через деякий час отримав документ по Новій пошті. Використовував посвідчення водія недовго так як був зупинений працівниками поліції та при перевірці документа встановлені ознаки його підроблення. Розуміє, що вчинив неправильно, на даний час здійснює дії, щоб отримати посвідчення водія у встановленому законом порядку. Просив суворо не карати, призначити йому остаточне покарання із врахуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказав, що офіційно працевлаштований і його середньомісячний дохід становить 23 000 грн.

2.1.3. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, що повністю доведено в суді. Просив суд, з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та обставин, які характеризують особу винного, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.4 ст. 358 КК України, призначивши покарання за ч.3 ст. 358 КК України з урахуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 850 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України, а саме умисних дій, які виразились у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме умисних дій, які виразились у використанні завідомо підробленого документа.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Суд звертає увагу, що обвинувачений під час судового провадження повністю визнав вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, правдиво підтвердив їх обставини, внаслідок чого кримінальне провадження розглядається в порядку ч.3 ст.349 КПК України, надав належний критичний осуд своїй кримінально-протиправній поведінці та виявив готовність нести покарання, яке заслуговує, що свідчить про наявність факту щирого каяття.

3.2. Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з ст. 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі N 750/5031/18, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 Кримінального кодексу України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилатися на ст. 69 Кримінального кодексу України.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

4.2. Обираючи вид та строк (розмір) покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує норми законодавства в їх сукупності та системному зв`язку, а саме що наявні декілька обставин, які пом`якшують покарання і такі знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також те, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 358 КК України є нетяжким злочином, за ч.4 ст. 358 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 є кримінальним проступком, обставини вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 є особою молодого віку, раніше не судимий, тобто вчинив кримінальні правопорушення вперше, має професійно-технічну освіту, працює на посаді вантажника у ТОВ «АТБ-маркет», неодружений, на утриманні нікого немає, за місцем проживання характеризується позитивно, відповідно до довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» в КНП «ПНЦ ІФ ОР» за амбулаторною допомогою не звертався та таку допомогу не отримує.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризики вчинення повторного кримінального правопорушення є середній та ризик небезпеки для суспільства - середній, відтак орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Відтак, виходячи із встановленої ст. 50 Кримінального кодексу України мети покарання, а саме не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням позиції сторони обвинувачення (прокурора), який при призначенні покарання обвинуваченому за ч.3 ст. 358 КК України, просив застосувати ст. 69 Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про те, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за ч.3 ст. 358 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Щодо призначення покарання за ч.4 ст. 358 КК України з врахуванням обставин наведених вище, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання в рамках санкції вищезазначеної частини статті у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В силу частини 1 статті 70 КК України, при наявній сукупності кримінальних правопорушень слід призначити покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначивши остаточну міру покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення, призначаються лиш у випадку, якщо менш суворе покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

5.2. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

5.3. Речові докази, питання по яких суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.

5.4. У відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення судової експертизи за № СЕ-19/109-25/6942-ДД від 06.05.2025 року в сумі 5 348,40грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених частиною ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У відповідності до ст. 70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази у справі:

посвідчення водія серії та номер НОМЕР_1 від 13.12.2024 року видане ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - який зберігається у Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України, - знищити;

оптичний носій інформації DVD-R диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та автомобільного реєстратора за 27.04.2025 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи в розмірі 5 348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1