Справа № 459/1562/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/282/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 11 лютого 2025 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Червонограда, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов задоволено частково і постановлено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 по 30 000 грн. моральної шкоди та по 6500 грн. витрат на правову допомогу.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 09 квітня 2024 року о 21 год. 40 хв., перебуваючи поблизу під?їзду № 2, по вул. Будівельній, 5А, в м. Червонограді, Львівської області, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи спільно, на ґрунті неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких для здоров?я останнього, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці предмет схожий на ніж, в той час, коли обвинувачений ОСОБА_7 підійшов ззаду до потерпілого і схопив його обома руками за шию та став утримувати його, наніс ножем ОСОБА_9 декілька ударів в область обох ніг, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді різаних ран правого колінного суглобу з пошкодженням препателярної бурси, різаної рани правої стопи, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим.

Зазначає, що при вирішенні питання про стягнення моральної та матеріальної шкоди, суд першої інстанції не врахував його скрутне матеріальне становище.

Акцентує, що є інвалідом третьої групи, не працевлаштований, а єдиним джерелом доходу є пенсія.

Наголошує, що на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей: ОСОБА_10 , 2010 р.н., ОСОБА_11 , 2012 р.н., ОСОБА_12 , 2023 р.н.

Вважає, що розмір стягнень не був належним чином обґрунтований у судовому засіданні потерпілим та його представником.

Просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 11 лютого 2025 року скасувати в частині стягнення моральної шкоди та ухвалити новий вирок, врахувавши його матеріальний стан.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення, в якому зазначає, що факт наявності у обвинуваченого трьох дітей не узгоджується з положеннями ст. 23 ЦК України, якою встановлено перелік обставин, що можуть бути враховані при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Наголошує, що суд першої інстанції вже зменшив розмір моральної шкоди із 60 000 грн. до 30 000 грн., і додаткові підстави для подальшого зменшення, на його думку, відсутні.

Акцентує, що місцевий суд врахував характер вчиненого щодо нього умисного правопорушення, його наслідки, а також те, що протиправні дії були скоєні щодо нього, як особи з інвалідністю III групи, із застосуванням ножа, групою осіб, у громадському місці перед житловим будинком. Обидва нападники перебували у стані алкогольного сп`яніння, в якому, за словами потерпілого, перебувають регулярно.

Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не вперше вчиняє подібні правопорушення та вже притягувався до кримінальної відповідальності.

Просить апеляційну скаргу відхилити, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 11 лютого 2025 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 просив зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 10 000 грн. та врахувати, що у нього на утриманні четверо дітей, оскільки 29 квітня 2025 року народився син, думку прокурора про її заперечення і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченогоОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Таким чином, суд перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Так, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.

Згідно із ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).

Із роз`яснень, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи правильність вирішення судом цивільного позову про стягнення з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 30 000 грн. моральної шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував характер і тяжкість перенесених потерпілим страждань, необхідність тривалого лікування, зокрема перебування у стаціонарі та подальше амбулаторне лікування, зміни в його життєвому устрої, труднощі в побуті, а також загальний негативний вплив обставин на якість життя потерпілого і належним чином мотивував у вироку визначення суми відшкодування, що, на переконання колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, за своїм розміром відповідає вимогам розумності і справедливості цивільного судочинства та ступеню вини ОСОБА_6 , а відтак, є достатньою компенсацією завданої моральної шкоди.

Відтак, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку місцевого суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 11 лютого 2025 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4