01.07.2025 Справа № 642/2415/25
Провадження № 1-кп/642/406/25

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001815 від 25.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Диканька, Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин, 25.04.2022 на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин:

Так, 21 грудня 2024 року о 03 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи на робочому місці в приміщені сортувального центру Депо №5 ТОВ «НОВА ПОШТА» на посаді навантажувальника розвантажувальника, та не будучи матеріально відповідальною особою ТОВ «НОВА ПОШТА», за адресою: м. Харків, вул. Беркоса,27, шляхом вільного доступу з коробка де зберігаються посилки, помітив, одну із посилок в якій знаходився мобільний телефон торгової марки «IPHONE 14 PRO 256 GB BLACK", в запакованому стані без механічних пошкоджень, який належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В саме в цей час, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон торгової марки «IPHONE 14 PRO 256 GB BLACK", в запакованому робочому стані без механічних пошкоджень, вартістю 44824 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, звернувши на свою користь телефон торгової марки, в робочому стані без механічних пошкоджень, вартістю 44824 гривень та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №13303 від 06.01.2025 потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 44824 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту у судовому засіданні свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини скоєння ним злочину, викладені в обвинувальному акті, підтвердив їх, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що 21 грудня 2024 року вночі перебуваючи на робочому місці в сортувальному центрі Депо №5 ТОВ «Нова пошта» за адресою: м. Харків, вул. Беркоса, 27, під час виконання своїх трудових обов`язків на посаді навантажувача-розвантажувача, помітив серед інших посилок коробку, в якій, за наявною на упаковці інформацією, знаходився мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro». У той момент, у нього виник умисел на заволодіння вказаним майном. Він, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно виніс вказаний мобільний телефон за межі приміщення і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Потерпіла ОСОБА_5 надала до суду заяву, відповідно до якої просить проводити судові засіданні без її участі та до суду не виклакати, претензій до обвинуваченого не має.

Приймаючи до уваги, що потерпілою цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся, а також те, що за її відсутності можливо з`ясувати всі обставини, які підлягають доказуванню у справі під час судового розгляду, відповідно до положень ст. 345 КПК України судовий розгляд проводився без потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються. Цю позицію також висловив прокурор.

При цьому судом з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_4 чи правильно він розуміє зміст визнаних фактичних обставин, чи добровільна його позиція та на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, не протирічать та відповідають одне одному, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений вину визнає повністю, не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що ним правильно розуміється зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів під час судового розгляду.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, малолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ч. 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з положень ст. 65 КК України, приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, характер дій ОСОБА_4 при вчиненні злочину, а також дані про особу ОСОБА_4 , який на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, малолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштований.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке відповідає найнижчій межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ч. 1ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому, в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.10.2019 справа №205/7091/16-к, від 12.09.2018 справа№206/5073/15-к суд касаційної інстанції наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 справа №167/341/16-к цей суд указав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання в сукупності, суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке відповідає найнижчій межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, водночас, зваживши на дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, що його обтяжує, наявність висновку, який міститься в досудовій доповіді органу пробації, згідно з яким виправлення ОСОБА_4 можливо без обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також позиції у судових дебатах учасників кримінального провадження, відповідно до якої як прокурор так і обвинувачений просили призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, суд дійшов висновку, що перевиховання й виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, оскільки виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, на переконання суду, можливо без реального його відбування, але в умовах здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зобов`язавши засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 відсутній.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 13303 від 06.01.2025 у розмірі 2271 грн 84 коп.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4 ст.174 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2025 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова накладено арешт на речові докази по справі. У зв`язку з тим, що судовий розгляд по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно, а арешт накладений вказаною вище ухвалою слідчого судді підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371,373-376,395, 468-475, ч.15 ст.615 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 на вилучений 16.01.2025 року в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів в період часу з 14 год. 48 хв. по 15 год. 14 хв., за адресою: м. Харків, Майдан Павлівський, 8, паперовий коробок, на якому маються позначки "IPHONE 14 PRO 256 GB BLACK", в якому перебуває шнур зарядного пристрою до телефону, мобільний телефон торгової марки "IPHONE 14 PRO 256 GB BLACK" з ІМЕІ: НОМЕР_1 , які упаковано до спец пакету з написом «Національна поліція України» EXPO 302815 - скасувати.

Речові докази, а саме: паперовий коробок, на якому маються позначки "IPHONE 14 PRO 256 GB BLACK", в якому перебуває шнур зарядного пристрою до телефону, мобільний телефон торгової марки "IPHONE 14 PRO 256 GB BLACK" з ІМЕІ: НОМЕР_1 , які упаковано до спец пакету з написом «Національна поліція України» EXPO 302815 - повернути ОСОБА_5 ; компакт-диск DVD-R Mr. DATA, 1-16 х, 4,7 GB/120min, який містить відеозапис сh7_4225_5653.avi - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судово-товарознавчої експертизи № 13303 від 06.01.2025 у розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 84 коп

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Холодногірський районний суд м. Харкова, при цьому відповідно ч.3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1