ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1010/25 Справа № 180/641/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року відмовлено слідчому СВ відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 діб. Заборонено ОСОБА_8 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 05:00 години наступного дня. Покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: - за першим викликом чи вимогою з`являтися до слідчого, прокурора, суду; - не відлучатися з м. Марганець без дозволу слідчого, прокурора чи суду; - утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні стосовно нього. Визначити строк дії ухвали по 26 червня 2025 року включно.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що заявлені ризики доведені частково, зокрема ризик впливу ОСОБА_8 на потерпілу та свідків, а також ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення слідчий суддя визнав недоведеним. Зазначив, що тримання під вартою є занадто суворим заходом, не співмірним із вчиненим ОСОБА_8 злочином

Із вказаним рішенням слідчого судді не погодився прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі останній просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що викладені ризики в клопотанні є реально існуючими. Так можливість вчиненні іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, однак самовільно залишив військову частину та останньому припинено виплату грошового забезпечення, крім того ОСОБА_8 офіційно не отримує заробітну плату, не має постійного джерела доходу, а тому може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою збагачення.

Наголошує, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, дітей або інших осіб на утриманні не має, вказані обставини в сукупності вказують, що він не зможе виконувати покладені на нього обов`язки, не будучи ізольованим від суспільства.

Звертає увагу, що свідками даного кримінального правопорушення є знайомі ОСОБА_8 , тобто залишаючись на свободі, останній має реальну можливість впливати на свідків, з метою зміни їх показів.

Стверджує, що ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України є підтвердженими, а тому до ОСОБА_8 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги, захисника адвоката ОСОБА_7 , який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, підозрюваного ОСОБА_8 , який просив залишити йому запобіжний захід у виді домашнього арешту,, зазначив, що виконує покладені на нього обов`язки, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини дав визначення «обґрунтованій підозрі», згідно з яким цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про можливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту на певний час доби за місцем проживання підозрюваного, з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, посилання слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , на його попередню судимість Марганецьким міським судом Дніпропетровської області від 02.09.2019 року за ч.1 ст. 289 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, є необґрунтованим, оскільки відомостей про порушення ОСОБА_8 вимог ст. 75,76 КК України не наведено, а тому відповідно до ст. 89 КК України, судимість за вказаним вироком є погашеною.

Так, сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків і порядку, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

В судовому засіданні в суді першої інстанції підозрюваний ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначив, що за першим викликом прибуває до слідчого та до суду, і хоча самовільно залишив військову частину, однак ухилятися від органів досудового розслідування та суду не збирається.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 зазначив, що покладені на нього обов`язки запобіжним заходом, за даним кримінальним провадженням не порушує, просив не застосовувати щодо нього тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ст. 183 КПК України, до особи яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 08.04.2025 року о 01:30 годині ОСОБА_8 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 та, маючи на меті злочинний умисел, спрямований на знищення шляхом підпалу чужого майна, а саме колісний транспортний засіб марки Volkswagen типу SCAZDX01/SGFM52K028M41N1 комерційний опис Golf, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2001, об`єм двигуна 1598 см куб., який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 громадянці ОСОБА_11 , та який перебував у користуванні працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 з метою помсти ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_8 пішов до адреси: АДРЕСА_3 , на газоні навпроти вищевказаного будинку побачив вказаний колісний транспортний засіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на знищення чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_8 08.04.2025 року о 02:00 годині, знаходячись біля будинку № 4 по вулиці Проектній в місті Марганці Дніпропетровської області, підійшов до вищевказаного колісного транспортного засобу марки Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить громадянці ОСОБА_11 , та який перебував у користуванні працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з метою знищення чужого майна, за допомогою газового пальника, який приніс з собою, запалив його та поклав запалений пальник на праве заднє колесо автомобіля полум`ям всередину в напрямку заливної горловини паливного баку, в ході чого підпалив вказаний колісний транспортний засіб, що призвело до його займання, після чого, впевнившись в загоранні зазначеного транспортного засобу, залишив місце події.

Внаслідок пожежі було частково знищено транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст. 194 КК України, що підтверджується доданими до клопотання доказами.

23.04.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази та дані про особу підозрюваного, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що вказані у клопотанні та апеляційній скарзі ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України є реальними.

Так, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, існування ризику, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується вагомістю наявних доказів вчинення підозрюваним злочину; тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним; відсутністю міцних соціальних зв?язків підозрюваного, який не одружений, не має на утриманні малолітніх або інших осіб, відсутністю у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця роботи та інших законних джерел доходу.

Разом з цим, слідчим суддею визнано не доведеним ризики впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, з чим не погоджується колегія суддів оскільки ризик можливих спроб вчинити інше кримінальне правопорушення ОСОБА_8 підтверджується порушенням ним покладених обов`язків, як на військовослужбовця, зокрема самовільного залишення військової частини та не повернення на службу, крім того, злочин в якому підозрюється ОСОБА_8 вчинений щодо працівника ТЦК, тобто посадової особи у сфері оборони України, отже відсутні підстави вважати, що на даний час ОСОБА_8 припинить вчинення протиправних діянь. Враховуючи при цьому, що ОСОБА_8 не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, та кримінальне правопорушення, яке йому інкриміноване є кримінальним правопорушенням проти власності.

Крім того, колегія суддів вважає цілком ймовірним спроби здійснення впливу на свідків, з якими знайомий підозрюваний, тобто знає як з ними можна зв`язатись, а тому задля викривлення їх показань на користь ОСОБА_8 може здійснювати на них тиск в різний спосіб.

Обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, слідчий суддя належним чином не врахував особу підозрюваного, який має схильність до протиправних діянь та наявність ризиків, які були встановлені в ході судового розгляду та підтверджуються матеріалами провадження і які виправдовують застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, на даний час у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки останній є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, за що не несе відповідальності, підозрюється у вчинені умисного злочину щодо працівника у сфері оборони України, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, іншого джерела доходу немає, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Виконання обов`язків покладених на ОСОБА_8 до вирішення питання в апеляційній інстанції, не може слугувати єдиною підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки є висока ймовірність, що виконання покладених на нього обов`язків, у випадку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_8 може припинити виконувати, маючи схильність до протиправних діянь.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до ОСОБА_8 буде недостатнім.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з цим, у клопотанні слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , мається посилання на п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, як на можливість не застосовувати до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до п. 1 ч. 4 с. 183 КПК Укаїни слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що ОСОБА_8 не інкримінується застосування насильства або погроза застосування насильства.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає обставин передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, які б давали можливість не застосовувати альтернативний запобіжний захід у виді застави, а тому відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вартою зобов`язаний визначити розмір застави.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, схильність останнього до вчинення протиправних діянь, колегія суддів вважає за необхідне визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього відповідні обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою, в якому перебуватиме ОСОБА_8 , якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останньої під вартою.

Враховуючи вище викладене колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора слушними, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419, 422 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, скасувати та ухвалити нову.

Клопотання слідчому СВ відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000122 від 08.04.2025 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 червня 2025 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Встановити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора, слідчого або суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_8 обов`язків в межах строку досудового розслідування до 23 червня 2025 року включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді