Справа № 729/703/25 1-кп/729/100/25
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

04.08.2025 Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , не маючи відповідного дозволу на придбання, зберігання та збут психотропних речовин, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, у лютому 2025 року, з корисливого мотиву, з метою подальшого збуту, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет», використовуючи додаток «Телеграм» придбав у невідомої особи, згорток фольги з психотропною речовиною - амфетамін, який забрав у вигляді закладки на ділянці місцевості, що біля залізничної станції Бобровиця, за адресою Чернігівська область м. Бобровиця вул. Вокзальна, та незаконно переніс його до місця свого проживання, що в АДРЕСА_2 , де його зберігав з метою подальшого збуту.
01.03.2025, у період часу з 10 години 52 хвилини по 11 годину 3 8 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на березі річки «Бистриця», що поблизу магазину «Авоська» котрий знаходиться в м. Бобровиця Ніжинського району Чернігівської області по вул. Незалежності, 48, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 500 гривень, умисно, незаконно збув ОСОБА_6 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів, порошкоподібну речовину у зіп-пакеті, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого становить 0,040 г.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , не маючи відповідного дозволу на придбання, зберігання та збут психотропних речовин, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори». Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, в березні місяці 2025 року, з корисливого мотиву, з метою подальшого збуту, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет», використовуючи додаток «Телеграм», придбав у невідомої особи, згорток з фольги із психотропною речовиною - амфетамін, який забрав у вигляді закладки на ділянці місцевості, що біля залізничної станції Бобровиця, за адресою Чернігівська область м. Бобровиця вул. Вокзальна, та переніс його до місця свого проживання у АДРЕСА_2 , де зберігав його з метою подальшого збуту.
07.03.2025, у період часу з 11 години 33 хвилини по 13 годину 02 хвилин, перебуваючи на березі річки «Бистриця», що поблизу магазину «Авоська», котрий знаходиться в м. Бобровиця Ніжинського району Чернігівської області по вул. Незалежності, 48, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 500 гривень, умисно, незаконно, повторно збув ОСОБА_6 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів, порошкоподібну речовину, яка містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено - амфетамін, маса якого становить 0,0627 г.
Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу для власних потреб, без мети збуту, у листопаді 2024 року, на березі річки «Бистриця», що поблизу вул. Лупицька в м. Бобровиця, Ніжинського району Чернігівської області, зірвав верхівки з листям із рослин, зовні схожих на рослини дикоростучих конопель, усвідомлюючи, що вони містять наркотичний засіб, тобто таким чином незаконно придбав наркотичний засіб, який згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» (таблиця II, список 1), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, з наступними змінами та доповненнями, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом.
Надалі, ОСОБА_4 вказані верхівки з листям переніс до будинку за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 , де їх висушив та частково подрібнив, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 7,237 г, що у відповідності до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 за № 512/4733, є невеликим розміром, який ОСОБА_4 незаконно зберігав у приміщенні будинку за місцем свого проживання для власних потреб, без мети збуту, до вилучення його 07.03.2025 року працівниками поліції під час санкціонованого обшуку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує та визнає, щиро кається та готовий нести відповідальність, але просив не призначати йому покарання пов`язане з ізоляцією його від суспільства. Зазначив, що зробив для себе певні висновки та ні за яких обставин більше не вчинить аналогічних злочинів.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого, а також доказів, що стосуються судових витрат та речових доказів у справі) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України повністю і об`єктивно підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 307 КК України; ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 307 КК України. Також, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Також, суд враховує, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, згідно ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України згідно ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, водночас визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивовано у вироку.
До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивовуючи своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення.
У своїй Постанові колегія суддів Першої судової палати ККС ВС від 17.09.2019 у справі № 744/884/17 (провадження № 51-8413км18) зазначила, що застосування ст. 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.
Як роз`яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) (2341-14) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК (2341-14). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК (2341-14), не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим є дійсно небезпечними, оскільки вчинені у сфері обігу наркотичних та психотропних речовин. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Разом з тим, оскільки жодних обмежень щодо характеристики особи у ст. 69 КК України не встановлено, то можна дійти висновку, що всі дані, що характеризують особу винного, необхідно оцінювати при вирішенні питання про можливість призначення більш м`якого покарання. Ці дані можуть бути як пов`язані, так і не пов`язані зі вчиненням злочину, зокрема, до уваги доцільно брати: обставини, що характеризують вік особи, стан здоров`я, зразкову поведінку особи в побуті як до, так і після вчинення злочину, трудову діяльність, позитивну характеристику, прагнення залагодити заподіяну шкоду, сприяти у розкритті злочину тощо. Тобто фактично мова повинна йти про врахування психологічних, фізіологічних та соціальних характеристик особи, яка вчинила злочин.
У даному кримінальному провадженні, суд враховує такі пом`якшуючі покарання обставини як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений повністю визнав вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, негативно ставиться до вчиненого ним діяння, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, зважаючи на конкретні обставини справи, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який за на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його матеріальне становище та молодий вік, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують.
Отже, враховуючи поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинів, який щиро розкаявся у вчиненому та осудив свою поведінку, висловив бажання виправити ситуацію, готовність нести відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, що в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, за наявності вищевказаних декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , з урахуванням відсутності від його дій шкоди іншим особам та тяжких наслідків від скоєного, оскільки, збут психотропної речовини проводився під контролем держави, виключно особі, яка приймала участь в оперативно-контрольованих закупках, а не громадянам, схиляючи їх до вживання психотропних речовин, з огляду на кількість збутої психотропної речовини, бажання і прагнення ОСОБА_4 стати на шлях виправлення, що на переконання Суду у сукупності також пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, Суд вважає за можливе при призначенні покарання за скоєння вказаного злочину застосувати до ОСОБА_4 норми ст.69 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.307 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів.
Із врахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі.
Однак, беручи до уваги вищевикладене, індивідуальні особливості злочинного діяння, а також те, що призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України не виключає можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, Суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, який має бути максимальним у межах встановлених законом, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що на думку Суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Також, санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Однак, відповідно до положень ст.77 КК України, у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення особи від відбування покарання є вичерпний і не містить в собі додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті є обов`язковим, то в разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, воно не застосовується.
Таким чином, Суд, звільняючи ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, не вбачає підстав для застосування до нього додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Саме таке визначене покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Цивільний позов не заявлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачено на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України та призначити покарання:
- за ч.1 ст. 307 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком суду, з встановленням іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок витрат за проведення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів.
Речові докази по справі:
- фольговий згорток з зіп-пакетом, всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина, яку вилучено у ОСОБА_6 01.03.2025; зіп-пакет з вмістом фольгового згортку, всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яку вилучено у ОСОБА_6 07.03.2025 знищити;
- паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, дзеркальце, паперову трубку та щіпці в тубусі з нашаруванням речовини білого кольору; зіп-пакет всередині якого знаходиться паперовий згорток з речовиною рослинного походження, два пластикових предмети з залишками порошкоподібної речовини та пігулкою білого кольору знищити;
- куртку чорного кольору та дві банківські картки емітовані у АТ «Ощадбанк», що були вилучені під час проведення обшуку за адресою м. Бобровиця вул. Софіївська, 29 передати власнику на його вимогу;
- мобільний телефон Iphone XS, переданий під розписку ОСОБА_7 - залишити у володінні власника;
- грошові кошти в сумі 150 гривень двома купюрами: 100 гривень ЕИ 4821588 та 50 гривень ЕД 2925902, які використовувалися для оперативної закупки та зберігаються у філії «Чернігівське регіональне управління АТ КБ «Приватбанк» - повернути ГУНП в Чернігівській області;
Мобільні телефони Redma та Нокіа, три упаковки стартових пакетів, дві сімкарти, що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 (м.Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області - конфіскувати в дохід держави.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1