Справа № 372/206/25
Провадження № 1-кп-162/25
В И Р О К

іменем України

09 липня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002198 від 08.11.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2024 року близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_7 , не отримавши права на керування транспортним засобом, керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки "Skoda Favorit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався в селі Підгірці Обухівського району Київської області по вулиці Піщаній біля котеджного містечка «Peimond» у напрямку села Великі Дмитровичі Обухівського району Київської області, перевищив допустиму швидкість руху у населеному пункті 50 км/год, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не впорався із керуванням автомобіля, в результаті чого на лівосторонньому заокруглені дороги допустив виїзд за межі проїзної частини ліворуч, де в подальшому допустив зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді паркану, в наслідок чого пасажир автомобіля "Skoda Favorit" державний номерний знак НОМЕР_2 , неповнолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів п.п. 1.5, п.2.9., п.п. 2.1а), п.12.1., п.12.4 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння неповнолітній потерпілій ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав частково, а саме визнав порушення ним Правил дорожнього руху та скоєння ДТП, однак заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, показав, що ввечері він гуляв разом із компанією, серед яких була і потерпіла. Того дня він пив енергетичний напій, але алкоголь не вживав взагалі. В ніч на 13.10.2024 року він із потерпілою поїхав пити каву. Він керував власним автомобілем Шкода фаворит, моросив дощ, їхав зі швидкістю 60-65 км/год, технічний стан автомобіля був нормальний. На повороті машину занесло, правою стороною вдарило об гілля, від удару вилетіло скло. Потерпіла була притомна, але з голови шла кров, тому він викликав швидку. Йому стало погано, тому він попросив його госпіталізувати. В лікарні на приймальному відділенні якийсь лікар проводив йому огляд на стан сп`яніння, він дихав у прилад «Драгер», що показав сп`яніння. Він не оспорює процедуру освідування, але заперечує висновок лікаря та показання приладу про перебування у стані сп`яніння, оскільки того дня алкоголь не вживав, пив лише енергетик. Шкоду потерпілій не відшкодовував, оскільки її мати вимагала забагато грошей, яких у нього тоді не було, а потім його почали притягувати до кримінальної відповідальності, тому вважав недоцільним сплачувати кошти. Він був мобілізований до ЗСУ, участі у бойових діях не приймав, притягувався до адміністративної відповідальності за СЗЧ, проходив комісії для списання по зору, працював неофіційно на будівництвах, де затримували зарплату.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілої, письмовими доказами.

Так, потерпіла в судовому засіданні показала, що того вечора вона разом із обвинуваченим та іншими односельцями гуляла у с.Великі Дмитровичі, бачила як обвинувачений вживав слабоалкогольні напої, які саме вона не знає, вона попросила його відвезти її додому, на пропозицію обвинуваченого приблизно о 2 год. ночі вони поїхали до с.Підгірці попити кави. Обвинувачений керував автомобілем, а вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, було темно, освітлення на дорозі не було, вона водія не відволікала. На повороті біля зупинки сталося ДТП, вона втратила свідомість, нічого не пам`ятає, опритомніла вже у лікарні, де лікувалась приблизно два тижні. Обвинувачений допомоги у лікуванні не надавав, писав їй у меседжері, що у нього виявили 0,6 проміле алкоголю. Щодо покарання поклалась на розсуд суду.

Законний представник неповнолітньої потерпілої просила призначити покарання на розсуд суду, посилаючись на відмову обвинуваченого відшкодовувати шкоду.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення також підтверджується поданими суду письмовими доказами, зокрема:

-довідкою Київської обласної лікарні, якою підтверджується травмування потерпілої внаслідок ДТП (т.1 а.с.128);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.10.2024 року, фототаблицею та схемою дорожньо-транспортної пригоди, де зафіксована проїзна частина, її розміри, розташування автомобіля, сліди зіткнення, інше, якими, зокрема, підтверджується місце ДТП, розташування транспортного засобу після зіткнення, сліди бокового юзу на місці події (т.1 а.с.129-145);

-висновком експерта №167 від 10.12.2024 судово-медичної експертизи, згідно якого у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, перелом лобної кістки та лобного відростку виличної кістки праворуч, епідуральної гематоми лобної частини праворуч, гематоми правої повіки та ділянки ока, саден м`яких тканей голови, рваної рани правої скроневої ділянки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження, виявленні при проведенні експертизи потерпілої могли утворитись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.176-178);

-висновком експерта від 16.12.2024 (експертиза 10.2 «Дослідження технічного стан транспортних засобів), згідно якого рульове керування, система робочого гальма, елементи подвіски автомобіля на момент ДТП перебували в справному стані (т.1 а.с.185-189);

-висновком експерта від 06.12.2024 (інженерно-транспортна експертиза), яким встановлено, що швидкість руху автомобіля виходячи з довжини залишених ним слідів бокового юзу становила не менше 86,5-88 км/год, в даній дорожній ситуації водій повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1, 12.2, 12.4 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія вбачаються невідповідність вимог п. 12.1, 12.4 ПДР, невиконання вимог п. 12.1 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.198-202);

-довідкою лікаря Обухівської БЛІЛ з описом медичної події про те, що пацієнт ОСОБА_7 поступив до лікарні із діагнозом забій повіки та навколо очної ділянки, алкогольне сп`яніння (Алкофор 505 0,59%), зафіксовано відбір крові на алкоголь, що підтверджує факт перебування обвинуваченого у стані сп`яніння (т.1 а.с.214);

-висновком Обухівської БЛІЛ від 13.10.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_7 в КНП ОМР «Обухівська БЛІЛ» 13.10.2024 року о 4 год. 55 хв. був оглянутий черговим лікарем, проведено освідчення пацієнта на алкоголь, підтверджено факт перебування обвинуваченого у стані сп`яніння (т.1 а.с.215);

-витягом із ЄРДР, постановами, дорученнями, повідомленням, протоколами, довідками, іншими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджуються правомірність процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні (т.1 а.с.103-128,146-155, 160-175, 179-184, 190-197, 203-213, 216-232).

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину частково узгоджується із його показами під час судового розгляду, оскільки з них вбачається, що він дійсно під час керування транспортним засобом виїхав на узбіччя, рухався із перевищенням дозволеної швидкості, не впорався із керуванням, що призвело до травмування потерпілої.

Заперечення обвинуваченого факту перебування у стані сп`яніння станом на час скоєння ДТП суд відхиляє як необґрунтовані і непереконливі, оскільки вони спростовуються медичною документацією та показами потерпілої, де взаємоузгоджено і послідовно зафіксовано обставини проведення огляду на стан сп`яніння, його результати, потерпіла прямо підтвердила, що вона бачила як обвинувачений того вечора вживав алкогольні напої, наступного дня їй підтверджував факт перебування у стані сп`яніння, що у сукупності об`єктивно і безсумнівно підтверджують те, що обвинувачений керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Суд відхиляє доводи захисту про недопустимість письмових доказів медичної документації (т.1 а.с.214-215), які вмотивані наявністю дописки ручкою та не заповненням однієї із грав документа, оскільки такі недоліки не впливають на об`єктивність викладених у цих документах відомостей, які нічим не спростовані, тому не викликають достатньо обґрунтованих сумнівів, а фактично викладені у них відомості є достатньо повними і достовірними, співвідносяться із дійсними обставинами медичного освідування ОСОБА_7 , які він підтвердив в суді.

Крім того, під час судового розгляду обвинувачений не ставив під сумнів процедуру медичного освідування, відповідно до якої за наслідками обстеження із застосуванням приладу (Алкофор 505 0,59%) було підтверджено алкогольне сп`яніння, але при цьому заперечував результати освідування. Будь-яких доказів на спростування результатів медичного освідування стороною захисту не подавалось. Логічних і послідовних аргументів на підтвердження такої захисної позиції стороною захисту суду не представлено, обвинувачений обмежився нічим не аргументованим запереченням факту вживання алкоголю того дня, що породжує обґрунтовані сумніви у правдивості тверджень обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 27.09.2022 (справа 661/1355/20) зазначено, що … «як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння отримано в порядку п.8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно із вимогами цього нормативного акту огляд водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди є обов`язковим і ця процедура не є слідчою дією у розумінні вимог статей 214, 223 КПК, а тому відсутні передбачені законом підстави для визнання цих результатів медичного дослідження недопустимими і такими, що отримані з порушенням порядку, передбаченого законом, тобто до внесення відомостей до ЄРДР.

Такі висновки повністю узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 24.02.2020 року у справі № 473/2872/18, від 10.12.2020 року у справі № 715/1912/19, від 11.02.2020 року у справі № 691/219/18.»

Стала практика Верховного Суду (Постанова від 01.12.2021 справа 672/1402/17) констатувала, що Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №372/2291/16-к (провадження №51-138км18), від 21 листопада 2019 року у справі №564/590/17 (провадження №51-2532км19), від 03 грудня 2019 року у справі №571/1436/15-к (провадження №51-1922км19), від 11 лютого 2020 року у справі №643/20474/15-к (провадження №51-8622км18).

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень статей 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, й інших доказів.

Таким чином, під час проведення судового розгляду, дослідження письмових доказів, допиту потерпілої встановлений покроковий ланцюг, який «поза розумним сумнівом» доводить той факт, що обвинувачений під час дорожньо-транспортної пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння: з місця ДТП обвинувачений був доставлений до лікарні, де зафіксовано його алкогольне сп`яніння в довідці лікаря та висновку медичного освідування.

В Постанові Верховного Суду від 28.01.2020 (справа 359/7742/17) чітко звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Згідно п.1 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Протокол допиту свідка ОСОБА_7 (т.1 а.с.156-159) суд виключає з числа доказів обвинувачення, вважає його недопустимим доказом в силу дії п.1 ч.3 ст.87 КПК України, оскільки після цього допиту ОСОБА_7 набув процесуального статусу обвинуваченого, однак це не може вважатись достатньою підставою для визнання інших доказів обвинувачення недопустимими, оскільки для експертизи та інших слідчих і процесуальних дій було використано відомості з інших джерел.

В частині заперечення факту алкогольного сп`яніння під час ДТП протирічливі, непослідовні і взаємонеузгоджені показання обвинуваченого суд вважає неправдивими і розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння або ж уникнути такої відповідальності.

Так, аналіз відповідних свідчень обвинуваченого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині заперечень факту перебування у стані сп`яніння неправдивими, оскільки вони не узгоджуються із висновками показаннями потерпілої, медичною документацією, а також не узгоджуються із іншими наявними у справі належними і допустимими доказами.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вислухавши обвинуваченого, потерпілу, аналізуючи зібрані по справі письмові докази, суд вважає, що доводи захисту щодо заперечень факту перебування у стані сп`яніння не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, не доведені належними і допустимими доказами, однак спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які зазначені вище і покладені в основу висновків суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні всіх інкримінованих йому діянь.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винність обвинуваченого у вчиненні вказаних вище діянь.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст.89 КК України вважається несудимим, не має офіційних джерел доходу, є військовослужбовцем, але перебуває поза місцем служби, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає неможливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення неможливе без відбування покарання.

Суд також вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та грубим порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху України, крім того, він взагалі не отримував в установленому законом порядку права керування транспортними засобами, станом на час судового розгляду не має офіційного місця роботи, характер якої був би пов`язаний із необхідністю керуванням транспортними засобами.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не подавався.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Речовий доказ виписку з КНП КОР КОДЛ № 9667, протокол МСКТ, CD-диск з МСКТ слід залишити ОСОБА_5 як законному володільцю. Автомобіль марки "Skoda Favorit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в Обухівському РВ ГУ НП у Київській області, слід повернути законному володільцеві за належністю. При цьому, доводи сторони захисту про належність автомобіля саме обвинуваченому суд відхиляє, оскільки переконливих, належних і допустимих доказів цього суду не представлено, наявна у справі копія лише частини довіреності не дає достатніх підстав для висновку про законність володіння цим автомобілем. Станом на час постановлення вироку за наявних у справі доказів суд позбавлений можливості об`єктивно встановити власника чи законного володільця автомобіля.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк сім років.

Час відбуття покарання ОСОБА_7 вираховувати з дня затримання в порядку приведення цього вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 7 163 грн. 10 коп.

Речові докази - автомобіль марки "Skoda Favorit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути законному володільцеві за належністю, виписку з КНП КОР КОДЛ № 9667, протокол МСКТ, CD-диск з МСКТ залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1