Вирок

Іменем України

07.07.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, в межах якого об`єднані кримінальні провадження №0000122 від 04.03.2025 року та №0000160 від 22.03.2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаїв Миколаївського району Львівської області, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2025 року приблизно о 13:35 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території стадіону Національного лісотехнічного університету України, що у Франківському районі м. Львова по вул. Генерала Чупринки, 101, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, придбав, знайшовши, прозорий зіп-пакет, обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині якого за даними експертизи знаходилась психотропна речовина PVP, обіг якої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» заборонено, масою 0,2871 грам, яку зберігав для власного вживання при собі та був виявлений працівниками поліції по вул. Нагірних, 6 у м. Львові, якими вказану речовину вилучено.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, із наступними змінами та доповненнями, згідно з яким заборонено незаконний обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, 22.03.2025 року близько 13:00 год., перебуваючи по вул. Академіка Лазаренка у м. Львові, неподалік одного iз будинків, на землі знайшов згорток ізоляційної стрічки, в якому знаходився прозорий зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору. При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказана речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив її незаконно придбати, шляхом привласнення знахідки, і в подальшому зберігати для власного вживання без мети збуту. Для цього ОСОБА_4 заховав вказаний згорток із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини у праву бокову нижню кишеню штанів, в які був одягнений.

В подальшому 22.03.2025 року близько 13:55 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Академіка Лазаренка, 36 у м. Львові, був зупинений дільничими офіцерами поліції відділу превенції Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, які здійснювали опрацювання території Франківського району м. Львова та яким ОСОБА_4 повідомив про наявність у нього особливо небезпечної психотропної речовини. Після цього на місце події було викликано слідчо-оперативну групу ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, яким ОСОБА_4 добровільно видав згорток ізоляційної стрічки, в якому знаходився прозорий зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, у якому згідно з висновком експерта міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, а саме PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,1813 грам.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення кримінальних правопорушень. Вказав, що у березні 2025 року він тимчасово проживав у АДРЕСА_2 , та дійсно під час прогулянки підібрав зіп-пакети із землі на території стадіону Національного лісотехнічного університету, а також по вул. Лазаренка у м. Львові. Він чітко розумів, що наявна в них речовина є психотропною, однак, хотів таку зберегти для подальшого власного вживання. Після виявлення його працівниками поліції в обох випадках наявну психотропну речовину видав правоохоронцям. У скоєному кається, розуміє, що вчинив неправильно, просив суворо не карати.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи даних на його особу, а також документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат у справі для вирішення питання їхньої подальшої долі та відшкодування відповідно.

Отже, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які з урахуванням положень ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, які посягають на встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу психотропних речовин, мету вчинення суспільно небезпечних дій, зокрема бажання придбати та зберігати психотропну речовину для власного вживання, відсутність обтяжуючих покарання обставин в силу того, що такі обвинуваченому в складених обвинувальних актах не інкримінувалися, наявність пом`якшуючої обставини, якою суд визнає щире каяття обвинуваченого, особу ОСОБА_4 , який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання Миколаївською міською радою Стрийського району Львівської області характеризується нейтрально, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Тому, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеру і ступеня їх суспільної небезпеки, кількості епізодів протиправної діяльності, мети вчинення, а саме особистого споживання психотропної речовини, та з огляду на особу обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, щиро розкаявся, як під час досудового розслідування, так і в суді свою вину у вчиненому визнав, обвинуваченому слід призначити покарання у у межах санкції частини першої статті 309 КК України у виді пробаційного нагляду.

У зв`язку із призначенням ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду на обвинуваченого слід покласти обов`язки, визначені ст.59-1 КК України. При цьому, суд вважає за доцільне, з-поміж іншого, зобов`язати ОСОБА_4 офіційно працевлаштуватися, адже зайнятість сприятиме належній організації життя обвинуваченого. Крім цього, доцільно зобов`язати ОСОБА_4 виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин», яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 11.06.2018 року № 1798/5, оскільки вчинене кримінальне правопорушення безпосередньо пов`язане із незаконним придбанням та зберіганням обвинуваченим особливо небезпечної психотропної речовини для власного вживання.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У справі наявні процесуальні витрати на проведення експертиз. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході дізнання Львівським НДЕКЦ МВС України проводились судові експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів. Згідно наявних матеріалів витрати на залучення експертів з оформленням висновків виконаних експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів (висновки №СЕ-19/114-25/5525-НЗПРАП від 18.03.2025 року, №СЕ-19/114-25/7016-НЗПРАП від 31.03.2025 року) складають 5571,30 грн. З урахуванням положень ст.124 КПК України зазначені витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У справі відсутні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду відповідно до ст.49-2 КВК України обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду карається обмеженням волі на строк до трьох років.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП АДРЕСА_3 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в сумі 5571 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одна) гривня 30 коп.

Речові докази у справі: 1) особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP масою 0,3731 грама, яка упакована в сейф-пакет №5813881 і передана на зберігання у камеру зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області згідно квитанції від 20.03.2025 року з реєстрацією в книзі обліку речових доказів 2233 під порядковим номером 393, - знищити; 2) особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP масою 0,1813 грама, яка упакована в сейф-пакет №6060243 і передана на зберігання у камеру зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області згідно квитанції від 01.04.2025 року з реєстрацією в книзі обліку речових доказів 00406 під порядковим номером 2247, - знищити; 3) змив із згортку ізоляційної стрічки чорного кольору, який упаковано в паперовий конверт «Національна поліція України» та згідно квитанції №0038 від 13.03.2025 року переданий на зберігання у камеру зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з реєстрацією в книзі обліку речових доказів 0038 під порядковим номером 42, - знищити; 4) змив із згортку ізоляційної стрічки чорного кольору, який упаковано в паперовий конверт «Національна поліція України» та згідно квитанції №0051 від 26.03.2025 року переданий на зберігання у камеру зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з реєстрацією в книзі обліку речових доказів 0051 під порядковим номером 53, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1