Справа № 953/9992/24
н/п 1-кс/953/5008/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000452 від 05.04.2024, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки смт Вільшани, Дергачівського району, Харківської області, з вищою освітою, вдови, пенсіонера, інваліда 2-ї групи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у якому сторона обвинувачення просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до восьми місяців в рамках строку досудового розслідування, тобто до 13.09.2025, включно, без визначення застави.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, в клопотанні слідчий вказує, що статтями 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» визначено, що національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

У відповідності до п. 2 ст. 1 указаного Закону, воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Згідно з п.п. 44-45 рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.09.2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів.

Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.02.2002 визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

У відповідності до ст. 3 цього Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно з ст. 12 указаного Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.

Статтею 4 вищевказаного Закону визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з п. 5 ст. 22 указаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який у подальшому неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 29.10.2024 № 740/2024 продовжено з 29.10.2024 на 90 діб.

Також, Указами Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 та від 17.05.2022 № 342/2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, з урахуванням чого запроваджено обмеження виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

На підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Згідно зі ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про збройні сили України» основними складовими діяльності Збройних Сил України є підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, що здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

Відповідно до п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу відповідної посадової особи.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно з повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.02.2022, розміщеної на сайті Урядового порталу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, обмежено виїзд з України окремої категорією громадян. Зокрема, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років. Така норма діятиме на період правового режиму воєнного стану. Вказані обмеження введено з метою забезпечення проведення заходів із мобілізації, підтримки бойової готовності та боєздатності Збройних Сил України, підтримки їх спроможності здійснювати відсіч військовій агресії російської федерації.

Таким чином, викладені вище положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України, а виїзд осіб призовного віку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією, за межі України без наявних на те правових підстав перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності.

Так, слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2024 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), виник злочинний умисел спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку, уникнути призову під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

З цією метою ОСОБА_7 , розуміючи, що вчинення вказаного кримінального правопорушення потребує значних зусиль та часу, у невстановлений досудовим розслідуванням час підшукав та вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , при цьому розподіливши ролі наступним чином: ОСОБА_7 координує дії вищевказаних осіб, розподіляє грошові кошти між вказаними особами та займається підшуканням осіб призовного віку, які мають умисел на незаконне уникнення призову під час мобілізації, а також на незаконне перетинання державного кордону України; ОСОБА_9 займається підшуканням осіб призовного віку, які мають умисел на незаконне уникнення призову під час мобілізації, а також на незаконне перетинання державного кордону України; ОСОБА_5 та ОСОБА_8 використовуючи свої зв`язки та вплив на працівників закладів охорони здоров`я, розташованих на території м. Харкова та Харківської області, допомагають особам призовного віку у проходженні фіктивного лікування та отриманні підроблених медичних документів, які були підшукані ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили вчиняти дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, з метою подальшого отримання ними статусу інваліда.

Як зазначає слідчий, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше березня 2024 року, до ОСОБА_7 через невстановлену в ході досудового розслідування особу звернувся ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо сприяння останньому в отриманні статусу інваліда ІІ групи з метою уникнення в подальшому призову під час мобілізації, оскільки є особою, що підлягає мобілізації.

Далі, ОСОБА_7 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у невстановленому в ході досудового розслідування розмірі та документи, що підтверджують особу останнього, з метою організації проходження ОСОБА_10 фіктивного обстеження та лікування у медичних закладах.

У свою чергу ОСОБА_7 , дотримуючись злочинного плану, розподіливши між всіма учасниками вищевказані грошові кошти, надав вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про необхідність проходження ОСОБА_10 фіктивного обстеження та лікування, отриманні підроблених медичних документів та набуття останнім статусу інваліда ІІ групи.

В подальшому протягом березня-вересня 2024 року ОСОБА_10 , діючи за вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , проходив фіктивне обстеження та лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, за результатами яких отримав фіктивну медичну документацію, що в подальшому стали підставою в отриманні фіктивного статусу інваліда ІІ групи, згідно акту КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » від 13.09.2024.

Так, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 09.06.2025 №В2159 на підставі пункту 8 підпункту 5 абзацу 3 постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 скасовано вищезазначене рішення КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », щодо набуття статусу інваліда ІІ групи ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у зазначений вище період часу здійснив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що полягало у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Крім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили вчиняти дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, з метою подальшого отримання ними статусу інваліда.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше березня 2024 року, до ОСОБА_7 через невстановлену в ході досудового розслідування особу звернувся ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , щодо сприяння останньому в отриманні статусу інваліда ІІ групи з метою уникнення в подальшому призову під час мобілізації, оскільки є особою, що підлягає мобілізації.

Далі, ОСОБА_7 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у невстановленому в ході досудового розслідування розмірі та документи, що підтверджують особу останнього, з метою організації проходження ОСОБА_13 фіктивного обстеження та лікування у медичних закладах.

У свою чергу ОСОБА_7 , дотримуючись злочинного плану, розподіливши між всіма учасниками вищевказані грошові кошти, надав вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 фіктивного обстеження та лікування, отриманні підроблених медичних документів та набуття останнім статусу інваліда ІІ групи.

Разом з цим, в подальшому протягом березня-вересня 2024 року ОСОБА_12 , діючи за вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , проходив фіктивне обстеження та лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, за результатами яких отримав фіктивну медичну документацію, що в подальшому стали підставою в отриманні фіктивного статусу інваліда ІІ групи, згідно акту КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » від 06.09.2024.

Так, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 09.06.2025 №В2160 на підставі пункту 8 підпункту 5 абзацу 3 постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 скасовано вищезазначене рішення КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », щодо набуття статусу інваліда ІІ групи ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у зазначений вище період часу здійснив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що полягало у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Крім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили вчиняти дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, з метою подальшого отримання ними статусу інваліда.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше квітня 2024 року, до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , щодо сприяння останньому в отриманні статусу інваліда ІІ групи з метою уникнення в подальшому призову під час мобілізації, оскільки є особою, що підлягає мобілізації.

Далі, ОСОБА_7 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, отримав від ОСОБА_14 грошові кошти у невстановленому в ході досудового розслідування розмірі та документи, що підтверджують особу останнього, з метою організації проходження ОСОБА_14 фіктивного обстеження та лікування у медичних закладах.

У свою чергу ОСОБА_7 , дотримуючись злочинного плану, розподіливши між всіма учасниками вищевказані грошові кошти, надав вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про необхідність проходження ОСОБА_14 фіктивного обстеження та лікування, отриманні підроблених медичних документів та набуття останнім статусу інваліда ІІ групи.

В подальшому протягом квітня-вересня 2024 року ОСОБА_14 , діючи за вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , проходив фіктивне обстеження та лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, за результатами яких отримав фіктивну медичну документацію, що в подальшому стали підставою в отриманні фіктивного статусу інваліда ІІ групи, згідно акту КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » від 05.09.2024.

Так, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії 09.06.2025 від №В2161 на підставі пункту 8 підпункту 5 абзацу 3 постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 скасовано вищезазначене рішення КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », щодо набуття статусу інваліда ІІ групи ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у зазначений вище період часу здійснив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що полягало у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Крім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили вчиняти дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, з метою подальшого отримання ними статусу інваліда.

Слідчий вказує, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше травня 2024 року, до ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , щодо сприяння останньому в отриманні статусу інваліда ІІІ групи з метою уникнення в подальшому призову під час мобілізації, оскільки є особою, що підлягає мобілізації.

Далі ОСОБА_9 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, отримав від ОСОБА_15 грошові кошти у невстановленому в ході досудового розслідування розмірі та документи, що підтверджують особу останнього, які в подальшому передав ОСОБА_7 з метою організації проходження ОСОБА_15 фіктивного обстеження та лікування у медичних закладах.

У свою чергу ОСОБА_7 , дотримуючись злочинного плану, розподіливши між всіма учасниками вищевказані грошові кошти, надав вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про необхідність проходження ОСОБА_15 фіктивного обстеження та лікування, отриманні підроблених медичних документів та набуття останнім статусу інваліда ІІІ групи.

В подальшому протягом травня-грудня 2024 року ОСОБА_15 діючи за вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , проходив фіктивне обстеження та лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, за результатами яких отримав фіктивну медичну документацію, що в подальшому стали підставою в отриманні фіктивного статусу інваліда ІІІ групи, згідно акту КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від 04.12.2024.

Так, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 09.06.2025 №В2163 на підставі пункту 8 підпункту 5 абзацу 3 постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 скасовано вищезазначене рішення КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », щодо набуття статусу інваліда ІІІ групи ОСОБА_15 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у зазначений вище період часу здійснив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що полягало у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили вчиняти дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, з метою подальшого отримання ними статусу інваліда.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше червня 2024 року, до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , щодо сприяння останньому в отриманні статусу інваліда ІІІ групи з метою уникнення в подальшому призову під час мобілізації, оскільки є особою, що підлягає мобілізації.

Далі, ОСОБА_7 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, отримав від ОСОБА_16 грошові кошти у невстановленому в ході досудового розслідування розмірі та документи, що підтверджують особу останнього, з метою організації проходження ОСОБА_16 фіктивного обстеження та лікування у медичних закладах.

У свою чергу ОСОБА_7 , дотримуючись злочинного плану, розподіливши між всіма учасниками вищевказані грошові кошти, надав вказівку ОСОБА_8 та неустановленим у ході досудового розслідування особам, про необхідність проходження ОСОБА_16 фіктивного обстеження та лікування, отриманні підроблених медичних документів та набуття останнім статусу інваліда ІІІ групи.

В подальшому протягом червня-вересня 2024 року ОСОБА_16 , діючи за вказівками ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , проходив фіктивне обстеження та лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, за результатами яких отримав фіктивну медичну документацію, що в подальшому стали підставою в отриманні фіктивного статусу інваліда ІІІ групи, згідно акту КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від 30.09.2024.

Так, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 09.06.2025 №В2137 на підставі пункту 8 підпункту 5 абзацу 3 постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 скасовано вищезазначене рішення КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », щодо набуття статусу інваліда ІІІ групи ОСОБА_16 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та неустановленими у ході досудового розслідування особами, у зазначений вище період часу здійснив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що полягало у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Крім того, сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили вчиняти дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, з метою подальшого отримання ними статусу інваліда.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше червня 2024 року, до ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо сприяння останньому в отриманні статусу інваліда ІІ групи з метою уникнення в подальшому призову під час мобілізації, оскільки є особою, що підлягає мобілізації.

Далі ОСОБА_9 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, отримав від ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 5000 доларів США та документи, що підтверджують особу останнього, які в подальшому передав ОСОБА_7 з метою організації проходження ОСОБА_17 фіктивного обстеження та лікування у медичних закладах.

У свою чергу ОСОБА_7 , дотримуючись злочинного плану, розподіливши між всіма учасниками вищевказані грошові кошти, надав вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про необхідність проходження ОСОБА_17 фіктивного обстеження та лікування, отриманні підроблених медичних документів та набуття останнім статусу інваліда ІІ групи.

В подальшому протягом червня-жовтня 2024 року ОСОБА_17 , діючи за вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , проходив фіктивне обстеження та лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, за результатами яких отримав фіктивну медичну документацію.

Так, 16.09.2024 ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_7 , що на теперішній час не має можливості у дотриманні раніше досягненої домовленості щодо отримання ОСОБА_17 статусу інваліда ІІ групи, однак є можливість в отриманні статусу інваліда ІІІ групи.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 , зустрівшись з ОСОБА_9 , повідомив останньому про вищевказані обставини та попросив узгодити це з ОСОБА_17 .

В свою чергу ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, зателефонував ОСОБА_17 та погодив з останнім позицію щодо отримання ним статусу інваліда ІІІ групи, на що останній за результатами розмови надав свою згоду, але групу інвалідності не було оформлено, у зв`язку з викриттям дій учасників злочину.

Таким чином, ОСОБА_7 ,, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у зазначений вище період часу здійснив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що полягало у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Крім того, у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в ході вчинення кримінального правопорушення щодо перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.09.2024, також виник злочинний умисел на сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_17 через державний кордон України шляхом усунення перешкод, а саме оформлення фіктивної медичної документації, що надає право на отримання статусу інваліда.

Так, 16.09.2024 ОСОБА_7 , дізнавшись про виниклі обставини, що перешкоджають в отриманні ОСОБА_17 статусу інваліда саме ІІ групи, зустрівся з ОСОБА_9 та повідомив про вказане останньому, запропонувавши погодити з ОСОБА_17 питання щодо отримання ним статусу інваліда ІІІ групи.

В свою чергу, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи діяти з корисливих мотивів, оскільки раніше отримали від ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 5000 доларів США, зателефонували останньому, та дізнавшись, що отримання статусу інваліда йому потрібно не лише задля уникнення призову під час мобілізації, а й для незаконного перетину державного кордону України, в останніх виник злочинний умисел на сприяння у незаконному переправлені ОСОБА_17 через державний кордон України.

Далі, ОСОБА_9 , будучи адвокатом, тобто особою, що знає та розуміє положення чинного законодавства України, зокрема Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався указами Президента України та діє по теперішній час, Указ Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, знаючи що на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та правил перетинання державного кордону України, з метою досягнення спільного злочинного умислу, під час телефонної розмови переконав, надавши поради, ОСОБА_17 у можливості перетинання державного кордону України особами з будь-якою групою інвалідності, зокрема і ІІІ групою, та погодив з останнім подальше проходження фіктивного обстеження та лікування задля отримання статусу інваліда ІІІ групи, тим самим сприявши разом з ОСОБА_7 у незаконному переправленні ОСОБА_17 через державний кордон України, шляхом усуненням перешкод.

Слідчий вказує, що 13.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, слідчий зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо відео контроль особи від 16.07.2024; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 16.07.2024, 07.11.2024; аудіо - відео контроль особи від 20.09.2024, 18.11.2024 та спостереження за особою від 18.11.2024 в яких зафіксовано протиправну діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 щодо сприяння особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області. висновком судово - фоноскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/8199-ВЗ від 10.04.2025 ; висновком судово-фоноскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/3351-ВЗ від 03.03.2025; рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісією від 09.06.2025 номер В2163 про скасування групи інвалідності ОСОБА_15 ; рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісією від 09.06.2025 номер В2161 про скасування групи інвалідності ОСОБА_14 ; рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісією від 09.06.2025 номер В2160 про скасування групи інвалідності Ан-Сі- ОСОБА_18 ; рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісією від 09.06.2025 номер В2159 про скасування групи інвалідності ОСОБА_10 ; рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісією від 09.06.2025 номер В2137 про скасування групи інвалідності ОСОБА_16 ; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_8 від 06.05.2025; показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які підтвердили наявність ознак підробки у медичних документах; протоколами огляду речей, вилучених у ході проведення обшуків у фігурантів кримінального провадження, а саме: медичної документації щодо встановлення інвалідності стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 та інших осіб, блокнотом з рукописними нотатками, вилучених у ОСОБА_8 .

Так, 13.01.2025 ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_13 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13.03.2025, включно, без визначення розміру застави.

Крім того, 10.03.2025 ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13.04.2025, включно, без визначення розміру застави.

08.04.2025 ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06.06.2025, включно, без визначення розміру застави.

03.06.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13.07.2025, включно, без визначення розміру застави

Разом з цим, 17.06.2025 ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вказує слідчий у клопотанні, завершити досудове розслідування до 13.07.2025 є неможливим, оскільки органу досудового розслідування необхідно: отримати висновок призначеної 09.05.2025 судово-почеркознавчої експертизи щодо чорнових записів, які вилучені у ОСОБА_8 ; отримати висновок призначеної 20.06.2025 судово-фоноскопічної експертизи стосовно ОСОБА_5 з метою ідентифікації причетних до вчинення кримінальних правопорушень; встановити повне коло свідків злочинної діяльності, після чого допитати вказаних осіб про відомі їм обставини вчинення кримінальних правопорушень; виконати інші слідчі та розшукові дії необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування; отримати тимчасовий доступ до речей і документів, що знаходяться у володінні медичних установ і операторів мобільного зв`язку, після чого провести аналіз отриманої інформації з метою встановлення причетності підозрюваних до вчинення інших злочинів; у разі отримання достатніх, належних та допустимих доказів та встановлення інших осіб, причетних до вказаних злочинів, вирішити питання про повідомлення їм про підозру; після отримання всіх висновків експертиз вирішити питання, щодо зміни раніше повідомленої підозри фігурантам у кримінальному провадженні з урахуванням ст.ст. 27, 28 КК України; виконати в повному обсязі вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, із врахуванням об`ємів матеріалів кримінального провадження, яке на даний момент складається вже 18 томів.

Сторона обвинувачення також посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про продовження підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважали, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_5 посилаючись на недоведеність продовження існування ризиків, зазначених у клопотанні, стан здоров`я, просила відмовити у задоволенні клопотання чи застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

13.01.2025 о 10:45 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

13.01.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.03.2025 включно, без визначення розміру застави.

Постановою від 07.03.2024 виконувачем обов`язків керівника ІНФОРМАЦІЯ_14 строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 13.04.2025 включно.

10.03.2025 слідчим суддею ІНФОРМАЦІЯ_13 відносно підозрюваної ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 13.04.2025, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024, за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України до 6 (шести) місяців, тобто до 13 липня 2025 року включно.

08.04.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова продовжено строк дії запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06.06.2025, включно.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_13 від 03.06.2025 ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 13.07.2025, включно, без визначення розміру застави.

Також, 17.06.2025 о 10:55 год. ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Разом з цим, ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_13 від 08.07.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України до 9 (дев`яти) місяців, тобто до 13 жовтня 2025 року включно.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, питання наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 та повідомлення її у встановлений законом порядок перевірялось слідчим суддею під час застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 13.01.2025, а також 10.03.2025, 08.04.2025, 03.06.2025 під час продовження строку його дії, що не заперечується стороною захисту.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний певний обсяг слідчих дій.

Поряд з цим у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою наведено підстави, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали Київського районного суду м. Харкова від 03.06.2025, у зв`язку з необхідністю: отримати висновок призначеної 09.05.2025 судово-почеркознавчої експертизи щодо чорнових записів, які вилучені у ОСОБА_8 ; отримати висновок призначеної 20.06.2025 судово-фоноскопічної експертизи стосовно ОСОБА_5 з метою ідентифікації причетних до вчинення кримінальних правопорушень; встановити повне коло свідків злочинної діяльності, після чого допитати вказаних осіб про відомі їм обставини вчинення кримінальних правопорушень; виконати інші слідчі та розшукові дії необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування; отримати тимчасовий доступ до речей і документів, що знаходяться у володінні медичних установ і операторів мобільного зв`язку, після чого провести аналіз отриманої інформації з метою встановлення причетності підозрюваних до вчинення інших злочинів; у разі отримання достатніх, належних та допустимих доказів та встановлення інших осіб, причетних до вказаних злочинів, вирішити питання про повідомлення їм про підозру; після отримання всіх висновків експертиз вирішити питання, щодо зміни раніше повідомленої підозри фігурантам у кримінальному провадженні з урахуванням ст.ст. 27, 28 КК України; виконати в повному обсязі вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, із врахуванням об`ємів матеріалів кримінального провадження, яке на даний момент складається вже 18 томів.

Слідчий суддя погоджується з вказаними доводами сторони обвинувачення.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, який є тяжким злочином. Санкція частини ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 сукупності з іншими обставинами.

Крім того, на цей час досудове розслідування триває, органом досудового розслідування проводяться слідчі дії, а тому підозрювана може вчинити дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Доводи підозрюваної про недоведеність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться підозрюваною ОСОБА_5 , проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваної і виконання нею процесуальних рішень у справі.

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, для запобігання вищезазначених ризиків, однак з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_5 має вищу освіту, вдова, пенсіонерка, інвалід 2-ї групи, не працююча, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти основ ІНФОРМАЦІЯ_16 , покарання за вчинення якого, за умови визнання її винуватою, передбачене у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також враховуючи, що встановлені ухвалами слідчих суддів від 13.01.2025, 10.03.2025, 08.04.2025, 03.06.2025 ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 4 частини першої статті 177 КПК України.

Доводи підозрюваної щодо зміни запобіжного заходу не спростовують вищевказаних висновків суду.

Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_5 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення у сфері проти основ Національної безпеки України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доказів, які б вказували на неможливість підозрюваної перебувати в умовах СІЗО за станом здоров`я, на час розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою, оскільки останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваної інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

При цьому, всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » строком на 60 (шістдесят) днів до 05 вересня 2025 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_5 про тримання під вартою останньої.

Встановити строк дії ухвали до 05 вересня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення їй копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1