ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2935/25 Провадження № 1-кс/636/469/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_3,

розглянув у закритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000092, відомості про яке внесені до ЄРДР від 09.04. 2025 року, за ознаками злочинів, передбачених ст. 290 КК України.

в с т а н о в и в:

Прокурор у кримінальному провадженні Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 08.04.2025 о 15 годині 14 хвилин до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від експерта сервісного центру № 6347, (зареєстроване у ІТС ІПНП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області за № 6874 від 08.04.2025) про те, що під час дослідження транспортного засобу ГАЗ 5319, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер рами (шасі) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , має явні ознаки заміни ідентифікаційного номеру рами (шасі).

Згідно висновку експертного дослідження № 21/6347/1Д від 08.04.2025 ідентифікаційний номер рами (шасі) НОМЕР_2 транспортного засобу ГАЗ 5319, номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 змінений - заводська табличка з ідентифікаційним номером рами (шасі) закріплена за допомогою заклепок, які за формою, способом виготовлення та способом кріплення не відповідають заводським (перезакріплювалась). Ідентифікаційний номер на табличці нанесений з дотриманням вимог заводу виробника.

08.04.2025 дізнавачем сектору дізнання Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5, у період часу з 16 години 32 хвилин до 16 години 42 хвилин було фактично проведено огляд місця події за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31, поряд з сервісним центром №6347. В ході проведення огляду місця події, з метою відшукання та вилучення, предметів, знарядь, що могли б свідчити про причетність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, через існування ризиків та реальних загроз зміни або знищення предметів, які мають істотне значення для проведення досудового розслідування, та в присутності двох понятих було виявлено:

- автомобіль ГАЗ 5319, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , синього кольору, який був поміщений на штраф майданчик Чугуївського районного управління поліції, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31, був опечатаний ліпкою спеціальною стрічкою;

- ключі від автомобіля ГАЗ 5319, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , в кількості 1 шт, які поміщенні до камери схову чергової частини Чугуївського районного управління поліції, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 5319, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , яке поміщено до камери схову чергової частини Чугуївського районного управління поліції, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, Гвардійська, 31;

Постановою дізнавача сектору дізнання Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5, від 09.04.2025 вказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000092.

Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначались (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вилучене в ході огляду місця події 08.04.2025 - є тимчасово вилученим майном.

Так, згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним

у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначених предмети, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Відповідно до ч.2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено:

- п. 4 - речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Прокурор в судове засідання не з`явився, але надав заву слухати справу в його відсутності та підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити.

Дослідивши надані докази суд приходить до наступного Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у

юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить дізнавач, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 167, 170, 171, 172, 173,175, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000092 відомості про яке внесені до ЄРДР 09.04.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, наступного майна: 1) автомобіль ГАЗ 5319, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , синього кольору, який був поміщений на штраф майданчик Чугуївського районного управління поліції, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31, був опечатаний ліпкою спеціальною стрічкою; 2) ключі від автомобіля ГАЗ 5319, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , в кількості 1 шт, які поміщенні до камери схову чергової частини Чугуївського районного управління поліції, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31; 3) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 5319, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , яке поміщено до камери схову чергової частини Чугуївського районного управління поліції, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, Гвардійська, 31.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, або особою не присутньої в судовому засіданні у той же строк з дня отримання нею судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_2