Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" кримінальні провадження № 0003652, № 0004661 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2007

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 06.03.2008

за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України

на підставі ст.71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

3) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2011

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2024 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити і пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, застосувавши положення ст.75 КК України.

Посилаючись на завдання кримінального провадження за приписами ст.2 КПК України, вважає, що суд першої інстанції не врахував обставини, які свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який не є корупційним, проти держави або проти життя та здоров`я особи, а також особу винного, який має зареєстроване місце проживання в м. Києві, неофіційно працював та займався суспільно корисною роботою, проживає з батьками поважного віку, та думку потерпілого. На переконання захисника, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди, з яких суд врахував лише одну.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив крадіжки майна, яке належало ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за наступних обставин.

23 серпня 2024 року близько 01 години 38 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи невстановлені предмети, заздалегідь заготовлені як знаряддя вчинення злочину, шляхом віджиму відкрив вікно і проник у приміщення ТОВ "РВС-Принт", розташоване за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_7 таємно викрав ноутбук "Sony" із зарядним пристроєм, акустичну колонку "JBL", зварювальну маску, які належали ОСОБА_8 , загальною вартістю 6 144 грн. 60 коп., після цього залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майно розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 22 листопада 2024 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька, 2-Б, реалізуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, підійшов до електроскутера "Aima M4 2000w", який належав ОСОБА_9 , потужністю 2 000 Вт, та перекотив його, тим самим залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнової шкоди на суму 70 109 грн. 10 коп.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги дотримав суд і вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, обставини його вчинення, особу винного, який не працює і не навчається, неодноразово судимий за злочини проти власності, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, часткове усунення заподіяної шкоди та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, і відсутність обставин, які обтяжують покарання. Взяв до уваги суд і те, що після звільнення з установи відбування покарань 06.05.2022 вже 23.08.2024, тобто через відносно невеликий проміжок часу обвинувачений продовжив злочинну діяльність.

Посилання захисника на те, що обвинувачений працює, займається суспільно корисною роботою, нічим не доведені. Яким чином проживання разом з батьками зможе сприяти завданням покарання, захисник також не вказує.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що до ОСОБА_7 вже застосовувались положення ст.75 КК України, однак він вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, а в подальшому неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності. До вчинення крадіжки з приміщення ТОВ "РВС-Принт" обвинувачений готувався, оскільки мав при собі заздалегідь заготовлені знаряддя вчинення злочину задля проникнення.Вказані обставини свідчать про стійку антисоціальну поведінку та небажання ОСОБА_7 вести законослухняний спосіб життя.

Отже, ОСОБА_7 не може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, рішення про що може ухвалити суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років за певні кримінальні правопорушення, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Тобто суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, установлений у санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність.

Саме таке покарання, яке полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3