ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/421/25

1-кп/609/69/2025

02 липня 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 09 березня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Дедеркали Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, не депутата, не адвоката, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, судимого вироком Шумського районного суду від 23.12.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, щодо якого в Шумському районному суді перебувають на розгляді обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 березня 2025 року, близько 21 години 40 хвилин у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував в приміщенні житлового будинку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований по АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки виник протиправний умисел спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

В подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, перебуваючи у зазначеному місці та у вказаний час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , стоячи над ОСОБА_6 , який перебував на дерев`яному покритті у положенні лежачи на животі, наніс два удари правим кулаком руки в область голови та обличчя ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свою протиправну діяльність, наніс ще два удари правою ногою в область голови та обличчя ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді: синця лівої скроневої ділянки волосяної частини голови, синця чола справа та синця із садном на його тілі чола зліва, синців лівих надбрівної і скроневої ділянок, синця правої виличної ділянки, що поширюється на щічну ділянку, синців правої вушної раковини, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 , обвинувачується в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнавав та суду показав, що у зазначений у обвинувальному акті день він разом із ОСОБА_7 і ОСОБА_8 прийшли до його будинку по АДРЕСА_1 , десь в 9 год чи 11 год вечора, були всі троє напідпитку, до цього випили бутилку на трьох. Все добре пам`ятає, у ОСОБА_9 були якісь претензії до його дядька ОСОБА_6 і він хотів з ним розібратись. Коли зайшли до будинку, спочатку зайшли до кімнати баби ОСОБА_10 , потім зайшли в кімнату ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 почати його бити, а він не бив, тримав дітей потерпілого доньку і сина, щоб ще їм не дісталось. Добре пам`ятає, що не бив дядька, казав до ОСОБА_9 та ОСОБА_11 «пішли, бо зараз приїде поліція». Після цього вони пішли додому до ОСОБА_9 , там ще вживали алкоголь, коли повернувся додому, десь в 1.00 год ночі, ні дядька, ні його дітей в хаті не було. Визнає себе винуватим тільки в тому, що «натравив» ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на дядька.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема:

Наданими в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що проживає з обвинуваченим в одному будинку, обвинувачений є його рідним племінником. 08 березня 2025 року, ввечері, він себе погано почував, оскільки напередодні тільки повернувся з лікарні, мав підвищений тиск, лежав в своїй кімнаті. Почув, як стукають в двері будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , його донька відчинила їм двері, вони вимагали, щоб вийшов до них, але він не вийшов, тоді до нього в кімнату зайшли ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 витягли його з кімнати на коридор, а ОСОБА_4 затримав його неповнолітніх дітей (доньці 15 років, а сину 12 років) закрив двері в кімнаті та не випускав. ОСОБА_11 якось кинув його на підлогу і почав душити, ОСОБА_9 почав бити його по голові, потім підійшов ОСОБА_4 і почав також бити його по голові, кулаками та ногами, було нанесено по 2-3 удари справа і зліва, що було далі не пам`ятає. Чув, як його мама ОСОБА_10 та баба ОСОБА_4 кричала: «Саша, не бий!». Не розуміє, за що побили, були всі нетверезі. Повідомив, що ОСОБА_4 пробував з ним примиритись та заплатити гроші, але він відмовився, бо знає, що він не виправиться. Просив притягнути ОСОБА_4 до відповідальності.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що є матір`ю потерпілого та бабою обвинуваченого, проживає з ними в одному будинку. Одного разу, вночі прийшли до неї ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , почали просити закуску та шуміти, тоді вона вийшла з будинку, щоб викликати поліцію, тут вибігла ОСОБА_14 , донька потерпілого ОСОБА_6 та сказала, що в хаті бійка, б`ють її батька, коли зайшла до будинку, то побачила, що ОСОБА_15 ОСОБА_6 в спину ногами, ОСОБА_9 схилився на ним, а ОСОБА_16 стоїть збоку та не пускає дітей до бійки, не бачила, щоб ОСОБА_4 «простягав руки» до ОСОБА_17 (потерпілого). Потім вона знову вийшла на вулицю, щоб вдруге зателефонувати в поліцію. Прийшла під кінець бійки. Коли всі пішли з будинку, то потерпілий залишився нерухомо лежати на підлозі, потім встав та пішов до себе в кімнату. Вона до нього не підходила та не цікавилась його станом.

Крім того, вина ОСОБА_4 повністю доводиться та підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду, а саме наступними письмовими доказами:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення та іншу подію, датованим 08.03.2025 о 22 год 40 хв, відповідно до якого вбачається, що від ОСОБА_6 прийнято усну заяву про кримінальне правопорушення за наступних обставин: 22 год 00 хв 08.03.2025 по АДРЕСА_1 до нього до будинку прийшли ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , з незрозумілих йому причин почали вчиняти до нього конфлікт, а саме почали виражатися нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою у його будинку. Після чого ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 витягнули його із кімнати, після чого ОСОБА_11 почав його душити за горло, після чого сказав ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , що можна його бити, після чого ОСОБА_9 наніс один удар в область обличчя у лежачому положенні. Після удару він відчув різку фізичну біль. Після чого почали повідомляти «Йдемо на вулицю, йдемо на вулицю». Він йти не міг оскільки повернувся з лікувального закладу. Це все побачила його мати ОСОБА_19 вийшовши на вулицю та зателефонувала на лінію 102;

-висновком експерта №171, на підставі судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_6 , 1977 року народження, приймаючи до уваги повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань, у котрому містяться підсумки наступного змісту: 1. При судово-медичній експертизі у гр-на ОСОБА_6 виявлені наступні ушкодження: синець лівої скроневої ділянки волосяної частини голови, синці чола справа та синець із садном на його тлі чола зліва, синці лівих надбрівної і скроневої ділянок, синець правої виличної ділянки, що поширюється на щічну і привушну ділянки, синці правої вушної раковини, садна ділянки лівого ліктьового суглоба та садно поперекової ділянки зліва. Вид та морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень свідчать про їх утворення від дії тупих предметів за 1-3 доби до його експертного обстеження, не виключено у вказаній в постанові термін події (як зазначено у постанові 08.03.2025). 2. Виявлені у гр-на ОСОБА_6 синці та садна за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, 1995). 3. Характер та розташування виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень не виключають можливості їх утворення за наведених у постанові обставин події. Експертиза розпочата 10 березня 2025 року, експертиза закінчена 14 березня 2025 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2025, додатком до протоколу та фототаблицею ілюстрацій до протоколу, з якого вбачається, що 17.03.2025 починаючи з 09:47 год по 09:57 год, за участю потерпілого ОСОБА_6 та статиста проведено слідчий експеримент. Під час проведення слідчого експерименту, потерпілий розповів та показав, яким чином ОСОБА_11 повалив його на підлогу та наносив удари, душив, а ОСОБА_9 та ОСОБА_4 наносили удари руками, ногами в різні частини тіла;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2025, додатком до протоколу та фототаблицею ілюстрацій до протоколу, з якого вбачається, що 12.03.2025 починаючи з 12:12 год по 12:18 год, за участю свідка ОСОБА_10 та статиста проведено слідчий експеримент. Під час проведення слідчого експерименту, свідок розповіла та показала, яким чином ОСОБА_11 наносив удари ОСОБА_6 в область поясниці, коли той лежав на підлозі;

-протоколом огляду від 17.03.2025, предметом якого є DVD диск з чотирнадцятьма файлами, знятими зовнішньою відеокамерою 08.03.2025, яка знаходиться на житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, на відео файлах зображено три особи чоловічої статі ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , чути уривки розмов, які свідчать про те, що відбуваються події, які описані в обвинувальному акті;

-заяви потерпілого ОСОБА_6 , адресовані Начальнику СД Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про те, що він претензій з приводу завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не має та в подальшому мати не буде.

Також, у судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого, а саме:

-лист КНП Шумської міської ради «Шумська міська лікарня» №219 від 25.03.2025, згідно із яким слідує, що станом на 25.03.2025 гр. ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-нарколога;

- характеристику надану на гр. ОСОБА_4 . Великодедеркальською сільською радою, із якої вбачається, що ОСОБА_4 не одружений, тимчасово не працює, за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе неоднозначно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, за характером запальний, схильний до вживання спиртними напоями;

-довідку про склад сім`ї ОСОБА_4 , надану ЦНАП Великодедеркальської сільської ради за №221 від 12.03.2025, де у склад його сім`ї проживаючих за адресою АДРЕСА_1 входять окрім нього наступні особи: батько ОСОБА_20 , тітка ОСОБА_21 , дядько ОСОБА_6 , брати ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , сестра ОСОБА_24 , баба ОСОБА_19 , дядько ОСОБА_25 ;

- Лист №911 від 17.03.2025 наданий ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що ОСОБА_4 не призивався ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-висновок судово-психіатричного експерта № 277 від 03.04.2025 Тернопільської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» у якому міститься наступна інформація: 1. ОСОБА_4 за теперішнього часу виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання декількох препаратів та інших психоактивних речовин, що не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства. 2. В період інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 міг надавати звіт своїм діям та керувати ними. 3. На час проведення експертизи ОСОБА_4 може давати звіт своїм діям та керувати ними. 4. ОСОБА_4 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру;

-Акт огляду спеціальної медичної комісії КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР №102 «А» від 03.04.2025, згідно із яким вбачається, що ОСОБА_4 встановлено наркологічний діагноз згідно МКХ10: Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання декількох препаратів та інших психоактивних речовин. Синдром залежності. Рекомендовано пройти добровільне лікування.

- відповідно до повідомлення начальника Кременецького районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_26 , засуджений вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 23.12.2024р. за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Станом на 02.07.2025р. засуджений ОСОБА_4 відбув лише 92 години громадських робіт із 200 годин призначених за цим вироком суду.

Таким чином суд, проаналізувавши та оцінивши зібрані докази у кримінальному провадженні, критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 , які він давав в процесі судового розгляду щодо того, що він лише нацькував ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на вчинення протиправних дій стосовно свого дядька ОСОБА_6 , а саме на завдання йому тілесних ушкоджень, а сам при цьому ніяких тілесних ушкоджень не завдавав, вважає їх неправдивими.

Водночас, суд приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_27 , вважає їх правдивими, такими що повністю узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, в тому числі із протоколом огляду від 17.03.2025, предметом якого є DVD диск з чотирнадцятьма файлами, знятими зовнішньою відеокамерою 08.03.2025, яка знаходиться на житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , де в окремих файлах зафіксовано розмови та крики різних людей, висловлення нецензурної лексики, частини мови різних осіб наступного змісту: «не бий мене», «не бий його», «в хаті бардак, бігом їдьте, що ви там так довго», «я не дам їм ради», «виходь, забери назад, посади, да я твого батька не трогаю», «вийдіть нормально з хати, я вас прошу, вийдіть». Підстав для сумнівів в об`єктивності показань потерпілого у суду немає. Невизнання в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд вважає спробою обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності, а також відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_4 критичного аналізу своїх умисних дій та небажанням визнати злочинну неправомірність своїх умисних дій, при вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.125 КК України відносно свого рідного дядька.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_10 , яка є рідною бабусею обвинуваченого, та стверджувала під час судового розгляду, що обвинувачений стояв збоку та не бив свого дядька, її сина, суд вважає її покази недостовірними, оскільки вона двічі виходила з будинку, щоб зателефонувати в поліцію, не була присутня на початку бійки, а прийшла перед її завершенням, а також її наступна поведінка після завершення бійки свідчить про байдужість до стану рідного сина після побиття.

Проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку та вважає, що прокурором його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст.125 КК України, а саме в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Доказів, які б стверджували протилежне, як то спростовувати викладені в обвинувальних актах обставини вчинення кримінального правопорушення, або підтвердити чи встановити іншу версію події і непричетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення не надано і не здобуто в процесі судового розгляду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий вироком Шумського районного суду від 23.12.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, щодо якого в Шумському районному суді перебувають на розгляді обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не перебуває на обліку психіатра, перебуває на амбулаторному нагляді у лікаря нарколога, негативну характеристику, думку потерпілого, який підтримав позицію прокурора, щодо необхідності притягнення у виді громадських робіт, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема у судовому засіданні не встановлено обставин, що пом`якшують покарання. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що, з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, у виді громадських робіт.

Одночасно судом встановлено, що відповідно до вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 23.12.2024 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, з яких станом на 02.07.2025 засуджений відбув лише 92 години та продовжує ухилятись від відбування покарання.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.2 ст. 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді громадських робіт, та в силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 23.12.2024 року, яким він засуджений до 200 годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило, а тому, беручи до уваги відсутність підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого, оскільки відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, - суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати - відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374,КПК України суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 23.12.2024 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Початок відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до п.15 ст.615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_28