Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-в/641/142/2025 Справа № 641/3806/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання начальника ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» ОСОБА_4 про приведення вироків Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 та 13.04.2023 року в частині призначеного покарання у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ та подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова , мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, до засудження не працюючої, засудженої:

- 03.08.2022 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- 13.04.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, 69 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 та остаточно призначено до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

До Слобідського районного суду міста Харкова надійшло подання начальника ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» ОСОБА_4 про приведення вироків Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 та 13.04.2023 в частині призначеного покарання у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ та подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі щодо засудженої ОСОБА_5 .

Подання мотивоване тим, що 03.08.2022 Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Також, 13.04.2023 Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. ст. 185, 69 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 та остаточно призначено до відбуття покарання у виді 2 років 1 місць позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України вчинено - 12 вересня 2022 року на суму 661,93 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного вище та ст. ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, начальник ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» просить привести вищевказаний вирок у відповідність до Закону №3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Від представника ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» та засудженої надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, який на 12.09.2022 становив 2 481,00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що 03.08.2022 Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

13.04.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185, 69 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 та остаточно призначено до відбуття 2 роки 1 місць позбавлення волі.

Злочин за ч. 4 ст. 185 КК України вчинено 12.09.2022 на суму 661,93 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 згідно із вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2023 завдала матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засуджену ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, подання начальника ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» є таким, що підлягає задоволенню.

Суд зауважує, що вироком Дніпровським районним судом м. Києва від 03.08.2022 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

13.04.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185, 69 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 та остаточно призначено до відбуття 2 роки 1 місць позбавлення волі.

Правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України є кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022, ОСОБА_5 вважається такою, що засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді 1 року обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного їй вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що засуджена вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року, за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Копії ухвали направити до ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Слобідський районний суд міста Харкова.

Cуддя- ОСОБА_1