єдиний унікальний номер справи 546/340/25
номер провадження 1-кп/546/58/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000119, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , не депутата, не інваліда, раніше судимого:

- 27.02.2008 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 186, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

- 14.12.2009 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 04.04.2014 по відбуттю строку покарання;

- 22.06.2017 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

- 21.09.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 12.12.2018 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 09.04.2019 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 19.06.2020 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 11.01.2023 по відбуттю строку покарання;

- 30.11.2023 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 29.10.2024 звільненого від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння, вирок приведено у відповідність до вимог КК України та визнано вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та продовженням виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, визначених вироком суду, виключено з вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2023 року посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 03.02.2025 звільненого від покарання, у зв`язку із закінчення іспитового строку.

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

14 січня 2025 року, приблизно о 12:00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Полтавській в м. Решетилівка Решетилівської територіальної громади Полтавського району Полтавської області, зустрів знайомого йому ОСОБА_7 , який мав при собі мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A53». У подальшому, під час розмови, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 розпити алкогольні напої на території домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Про наявність у ОСОБА_7 мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A53», ОСОБА_4 було відомо.

Після приїзду на територію вищевказаного домогосподарства, перебуваючи у господарському приміщенні, у ОСОБА_4 виник прямий корисливий злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A53», належним ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 14 січня 2025 року, близько 13:00 год, перебуваючи у господарському приміщенні на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи довірливі відносини, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, отримав від ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A53», без наміру його повернення.

Після цього ОСОБА_4 покинув територію вищевказаного домогосподарства із вказаним мобільним телефоном, утримуючи його при собі, та, в подальшому, не повернув власнику, а розпорядився ним на власний розсуд, а саме 14 січня 2025 року, близько 14:00 год, перебуваючи в приміщені ломбарду «Імперіал» за адресою: м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 9, уклав договір №PL-3/89975/0 із Повним товариством «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» () фінансового кредиту, закладу майна до ломбарду на суму 3500 грн та передав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A53», належний ОСОБА_7 , вищевказаній фінансовій установі як заставне майно.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 14.02.2025, складає 6900 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність під час дії воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, 22 березня 2025 року, у період часу із 11:00 год до 12:00 год, у ОСОБА_4 який правомірно перебував у приміщенні будинку потерпілої ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , виник прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме грошових коштів, належних ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, діючи повторно, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, шляхом вільного доступу, таємно, вважаючи, що його дії є непомітними для інших осіб, увійшов до спальної кімнати вищевказаного будинку та заволодів грошовими коштами в сумі 7500 грн, номіналом 1000 грн 5 банкнот та 500 грн 5 банкнот, які знаходились у паспорті громадянина України ОСОБА_8 в картонній коробці з медикаментами на підвіконні зазначеної кімнати, після чого з місця вчинення злочину пішов та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7500 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

У підготовче судове засідання з`явилися прокурор, обвинувачений та захисник.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви, у яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності, не заперечують проти призначення обвинуваченому покарання, узгодженого в угоді про визнання винуватості.

Під час підготовчого судового засідання прокурором надано суду угоду про визнання винуватості, з якої вбачається, що 15 травня 2025 року під час судового провадження між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № № 0000119 від 11.02.2025, з одного боку, та обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку за участі захисника ОСОБА_5 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1935 від 31.10.2017), за письмової згоди потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 під час судового розгляду повністю визнав свою вину та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, в межах підозри, повідомленої 27.02.2025 зі змінами від 18.04.2025.

Сторони дійшли згоди про можливість призначення покарання із урахуванням обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди у повному обсмязі потерпілому ОСОБА_7 та часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_8 .. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони дійшли згоди про призначення остаточного покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України.

Окрім того в угоді зазначено, що підозрюваний розуміє, що наслідком укладення та затвердження даної угоди для нього є: - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, згідно яких ОСОБА_4 має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів; - обмеження права на оскарження вироку суду та його оскарження лише з підстав визначених у п. 1 ч. 4 ст. 394 та п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України. Також підозрюваний ОСОБА_4 розуміє наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Наслідком укладення та затвердження даної угоди для прокурора є обмеження права на оскарження вироку суду. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Підтверджує всі обставини кожного із злочинів та в повній мірі визнає час, місце та спосіб вчинених злочинів. Підтвердив добровільність позиції щодо укладення угоди з його ініціативи та просив її затвердити. Пояснив, що потерпілому ОСОБА_7 повністю відшкодував шкоду шляхом викупу телефону із ломбарду, а потерпілій ОСОБА_8 на даний час шкоду відшкодував частково у розмірі 2500 грн, при цьому ним з потерпілою узгоджено порядок та спосіб повернення невідшкодованої шкоди. Зазначив, що наслідки невиконання угоди йому цілком зрозумілі, він усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро розкаявся.

Захисник ОСОБА_10 підтримав угоду та просив її затвердити, підтвердивши добровільність позиції щодо її укладення та зазначив, що угода відповідає вимогам КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримала угоду та просила її затвердити, зазначила, що потерпілі надали письмову згоду на укладення угоди прокурором, в якій висловлена їх добровільна позиція. Угоду укладено з дотримання норм КПК України. Просила вирішити питання щодо речових доказів, із яких: телефон повернути власнику та скасувати, накладений на нього арешт; а оптичний диск, на якому міститься відеозапис моменту здачі обвинуваченим мобільного телефону до ломбарду, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження. Також просила стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані прокурором докази, розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості, прийшов до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За нормами ч. 3 ст. 474 КПК України визначено, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Письмова згода прокурору на укладенням угоди надана потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у заявах від 15.05.2025.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 12 КК України, за ч. 2 ст. 190 КК України є нетяжким злочином, а за ч. 4 ст. 185 КК України тяжким злочином. Органом досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обставин встановлених досудовим розслідуванням та пред`явленого обвинувачення щодо кожного із епізодів вчинених ним злочинів. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Сторонами угоди визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Обвинувачений та прокурор цілком розуміють обмеження права на оскарження вироку у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які віднесені до нетяжкого та тяжкого злочину. Дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, не одружений, проживає у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину, працює неофіційно, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, щиро розкаявся у скоєних злочинах, активно сприяв органу досудового розслідування у їх розкритті, завдану шкоду повністю відшкодував одному потерпілому, а іншій потерпілій частково, позицію потерпілих, які не має до нього претензій.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень та активне сприяння їх розкриттю. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та розміру покарання, який встановлений Кримінальним Кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Умовами укладеної угоди узгоджено звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначені статтею 76 КК України.

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який неодноразово раніше судимий, його ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність таких, що його обтяжують, суд приходить до висновку про необхідність встановлення максимального іспитового строку на три роки, застосувавши положення ст. 75 КК України із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільні позови не заявлені.

На підставі постанови слідчого у кримінальному провадженні проведено судово-товарознавчу експертизу, витрати на проведення якої підтверджені належними доказами та становлять 2387,70 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Речові докази у кримінальному провадженні, визнані постановами слідчого від 11.02.2025 та 13.02.2025, приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.02.2025 накладено арешт на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A53» у корпусі рожевого кольору, із позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Питання щодо речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України, вирішивши питання щодо скасування арешту згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 314, 373-376, 394-395, 468, 469, 472-475, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена 15 травня 2025 року між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 2387,70 грн (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень 70 копійок).

Скасувати арешт з мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A53» у корпусі рожевого кольору, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2025 року.

Речові докази по справі, а саме:

- оптичний диск, на якому міститься відеозапис моменту здачі ОСОБА_4 мобільного телефону до ломбарду, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A53» у корпусі рожевого кольору повернути власнику ОСОБА_7 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини вироку проголошені судом на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1