1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3364/25 1-кс/335/1223/2025
17 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєв М.М., при секретарі Бойкинюк Д.П., за участю заявника ОСОБА_1 , слідчого Бойкова О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
09.04.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана скарга в порядку ст. 303 КПК України, в якій порушується питання про покладення на уповноважену особу ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області обов`язку внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 07.04.2025.
В обґрунтування скарги заявник послався на те, що 07.04.2025 він подав до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку за № 9154. Однак у строк, встановлений ст. 214 КПК України, відомості про кримінальне правопорушення за цією заявою до ЄРДР внесені не були, що змусило заявника звернутись із скаргою до слідчого судді.
В судовому засіданні заявник скаргу підтримав. Пояснив, що дійсно 07.04.2025 подав до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області подав усну заяву про кримінальне правопорушення за фактом незаконних рішень і дій органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя, про що був складений протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, та заявнику було видано талон-повідомлення № 9154.
Дослідивши матеріали та заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши надані ними матеріали, слідчий суддя вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян до кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).
Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Такий висновок відповідає і Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.
Відповідно до висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
На переконання слідчого судді, вказані висновки повною мірою стосуються й заяви ОСОБА_1 від 07.04.2025.
Як встановлено з матеріалів скарги, 07.04.2225 заявник ОСОБА_1 дійсно подав до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області усну заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, зареєстровану в журналі єдиного обліку за № 9154, про що був складений відповідний протокол.
Зокрема, у протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 повідомив, зокрема, про те, що групою осіб виконавчого комітету Запорізької міської ради прийнято рішення № 370/58 від 16.05.2024 № 370/3 від 04.06.2024, на підставі яких у ОСОБА_1 було викрадено транспортні засоби, в яких знаходилось його майно, речі, обладнання та грошові кошти, чим йому було завдано моральної та матеріальної шкоди.
В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав і підкреслював, що вказана заява була подана ним саме з приводу прийняття вказаних рішень, а не з приводу викрадення транспортного засобу.
Також у протоколі прийняття від ОСОБА_1 заяви від 07.04.2025 міститься його ствердження про те, що вказані рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради є незаконними, оскільки прийняті за межами його компетенції і в порушення принципів державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, що підтверджується, зокрема, постановою Верховного суду від 07.10.2019 у справі № 705/6569/16-а. Зокрема, за висновком суду у вказаній справі, законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд.
Очевидним є те, що обставини, повідомлені ОСОБА_1 у вказаній заяві, містять занадто абстрактний, узагальнений, неконкретизований характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність ознак об`єктивної сторони певного кримінального правопорушення, передбаченого КК України.
Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.
Відтак, така заява не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.
Крім того, слідчий суддя вважає за доцільне зауважити про таке.
ОСОБА_1 не додав ані до заяви від 07.04.2025, ані до скарги від 09.04.2025, копії рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради, прийняттям яких, на думку заявника, було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.
Вказаним рішенням ухвалено усунути наслідки порушення Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом Міністерства регіонального розвиту, будівництва та житлово-комунального господарства від 27.11.2017 № 301, шляхом демонтажу засобу дрібнороздрібної торговельної мережі металевої конструкції для провадження підприємницької діяльності, який розміщений без дозвільних документів на об`єкті благоустрою за адресою вул. Олександрівська, 13.
Також вказаним рішення детально та вичерпно регламентовані питання щодо способу демонтажу, транспортування та зберігання демонтованого об`єкта, місця його зберігання, визначення особи, відповідальної за зберігання тощо.
Отже, вказаним рішенням вирішено питання про демонтаж не тимчасової споруди, а засобу дрібнороздрібної торговельної мережі, з посиланням на відповідну нормативно-правову базу.
При цьому відповідно до Положення про порядок розміщення засобів дрібнороздрібної торговельної мережі та сфери послуг у м. Запоріжжі, затвердженого Рішенням Запорізької міської ради від 30.01.2019 № 30, під засобами пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі розуміються автомагазини, автокафе, автоцистерни, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки), розноски, лотки, столики, спеціалізоване обладнання для продажу безалкогольних напоїв (п. 1.4.2); розміщення засобів пересувної мережі здійснюється на підставі розпорядження відповідної районної адміністрації Запорізької міської ради та договору на право тимчасового користування місцями для розташування засобів пересувної мережі, який укладається з районною адміністрацією Запорізької міської ради (п. 4.1); замовник, який має намір встановити засіб пересувної мережі, звертається до районної адміністрації Запорізької міської ради за місцем передбачуваного розміщення засобу пересувної мережі з заявою у довільній формі про можливість розміщення засобу пересувної мережі, з визначенням місця розташування, виду діяльності та асортименту товару, виду засобу пересувної мережі, необхідної площі об`єкта благоустрою, режиму роботи (п. 4.2).
Відомостей про дотримання ним норм вказаного Положення № 30 ОСОБА_1 не надав.
Відтак, ствердження ОСОБА_1 про вчинення групою осіб виконавчого комітету Запорізької міської ради кримінального правопорушення, та ще й передбаченого ст. 364 КК України, викладене у протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, не містило відомостей саме про ознаки кримінальної протиправності рішень, з якими, ймовірно, не згоден заявник, а тому не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР.
Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.
У разі незгоди з вказаними рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради заявник не позбавлений права оскаржити їх в порядку адміністративного судочинства до Запорізького окружного адміністративного суду.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 07.04.2025 (номер реєстрації в журналі єдиного обліку 9154) про вчинення кримінального правопорушення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали оголошений об 11 год. 45 хв. 21.04.2025.

Слідчий суддя М.М. Мінаєв