№ провадження 1-кп/208/395/25
ВИРОК

Іменем України

06 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001257 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, вдівець, освіта середня, пенсіонер, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Близько 05.58 годині 25.09.2024 року, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2111» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Заводському районі міста Кам`янського, по проспекту Тараса Шевченка, з боку вулиці Спортивної в напрямку автошляху Т-0412.

Під час руху, діючи в порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого:

-у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,

ОСОБА_6 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобіля, заходів до своєчасного зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду не прийняв і, в районі будинку № 42 скоїв на нього наїзд.

В результаті наїзду, пішоходові Зязюліну спричинені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми: крововиливи під оболонки та у речовину мозку; тупої травми грудної клітини: перелом акроміального кінця правої ключиці, переломи 2,3,4,6,7 ребер по задне-пахвинній лінії ліворуч; 2,3,4,5,6 ребер по заднє-пахвинній лінії праворуч, косі переломи 2,3,4,5,6 ребер по середнє-ключичній лінії ліворуч; 2,3,4,5,6 ребер по середне-ключичній лінії праворуч, перелом правої лопатки; перелом обох кісток правої гомілки в середніх третинах, відкритий перелом правої плечової кістки у верхній третині, синці, рани та садна голови, кінцівок, крововиливи в м`язи лівого стегна по заднє-зовнішній поверхні в нижній третині, правої гомілки в усіх третинах по заднє-зовнішнє-передній поверхні розміром, на рівні правої лопатки, що як сполучена тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвела до смерті потерпілого

ОСОБА_8 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений пояснив суду, що потерпілий йому раніше не знайомий. Авто, який керував того дня, належить його онуці. Право керування транспортним засобом має на підставі водійського посвідчення. Стаж водія у нього близько 20 років.

У день події, близько 05-30 години ранку, він з приблизною швидкістю 50 км/год., рухався по проспекту Шевченка до мосту, тримаючись лівої сторони. Оглядовість була поганою. До повороту на міст через р. Дніпро залишалось приблизно 150 метрів. Він почав перестроюватись в правий ряд, і в цей момент відбувся удар в лобове скло. Зупинившись, він вийшов з авто та побачив чоловіка який лежав на асфальті. Зрозумів, що збив людину. Пішохода він не бачив, та й у тому місці не має пішохідного переходу. Він зупинив проїжджаючий автомобіль, і вони викликали швидку. Він в цей час переймався потерпілим. В подальшому приїздив до лікарні, купував ліки. Після смерті потерпілого, організував та сплатив поховання.

Свою вину визнає повністю та щиро кається у скоєному.

Враховуючи клопотання ОСОБА_6 про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обсяг яких визначено, керуючись законом, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яке керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Враховуючи відсутність підстав застосування ст. 69 КК України, судом застосовується визначений законодавством вид покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів з неумисною формою вини, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, є особою похилого віку, раніше не судимий, скарг на його поведінку у побуті за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, враховує обставини які пом`якшують покарання, відсутність обставин які б його обтяжували.

Обране покарання не повинно становити істотну диспропорцію, тобто бути адекватним вчиненому та не становити «особистого надмірного тягаря для особи», повинно відповідати справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення, відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого у потерпілої сторони, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливо шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі, з встановленням іспитового строку.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

На думку суду, покарання у виді позбавлення волі з встановленням ОСОБА_6 іспитового строку, є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченої та попередження вчиненням нового злочину.

Вирішуючи питання призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховуючи наслідки у виді смерті людини, вважає його застосування необхідним та законним.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обрано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання, у виді 5 років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 6 367 гривень 20 копійок.

Речові докази по справі автомобіль марки «ВАЗ 2111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на спеціальному майданчику для зберігання транспортних засобі Кам`янського РУП ГУНП, знявши арешт, повернути власнику;

-оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R з відео файлом запису «video_2024-09-25», який знаходиться у матеріалах справи, зберігати при справі.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1