Справа № 541/980/25
Провадження № 1-кс/541/435/2025
У Х В А Л А

05 травня 2025 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за № 0000240 від 09.03.2025 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ, Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України,

в с т а н о в и в:

01 травня 2025 року слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , за погодженням із начальником Шишацького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки термін дії запобіжного заходу закінчується, досудове розслідування не завершено, ризики які існували на час обрання запобіжного заходу продовжують існувати.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2025 року за № 0000240 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

В поданому клопотанні слідчий посилається на те, що у червні 2024 року, точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не вдалося можливим, ОСОБА_6 , у невстановленому місці виявив вогнепальну зброю, бойові припаси, а саме автомат Калашникова зразка 1988 року, два магазини до нього споряджені патронами калібру 5,45х39 мм у загальній кількості 355 патронів.

Після цього, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що знайдені ним предмети являються вогнепальною зброєю та бойовими припасами, діючи в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, забрав вказаний автомат та патрони, обернувши у своє володіння, тим самим незаконно придбав.

В подальшому, ОСОБА_6 , переніс зазначені вогнепальну зброю та бойові припаси до свого постійного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим незаконно носив і зберігав при собі, та в подальшому продовжив зберігати за місцем проживання з метою самозахисту.

09.03.2025 в ході невідкладного обшуку на території господарства, господарських приміщень та будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та у подальшому вилучено:

- автомат Калашникова зразка 1988 року, який відповідно до висновку експертизи №СЕ-19/117-25/5466-БЛ являється автоматичною вогнепальною зброєю автоматом Калашникова «АКС-74У» серійний номер «*88 651330» калібру 5,45 мм, 1988 р.в.;

- триста п`ятдесят п`ять патронів калібру 5,45х39 мм, з яких 296 відповідно до висновку експертизи №СЕ-19/117-25/5866-БЛ від 21.03.2025 являються бойовими припасами.

Вказані предмети, а саме вогнепальну зброю та бойові припаси ОСОБА_6 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу за описаних обставин з метою самозахисту.

Крім того, 09.03.2025 близько 00 год 45 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території паркувального майданчика поблизу кафе «Козацька Застава», що за адресою: Полтавська область, Миргородський район, сел. Шишаки, вул. Партизанська, 8 А, маючи при собі попередньо незаконно придбаний автомат Калашникова «АКС-74У» серійний номер «*88 651330» калібру 5,45 мм, 1988 р.в., споряджений боєприпасами, та озброївшись останнім, діючи під надуманим приводом помсти за попередню незначну образу, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який в той момент перебував за кермом у автомобілі «Chery Jaggi» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, розуміючи, що погрожує вбивством та що ця погроза здатна викликати в особи побоювання за своє життя і бажаючи цього направив автомат Калашникова «АКС-74У» у сторону потерпілого ОСОБА_7 . Дані дії ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_7 об`єктивно були сприйняті як небезпека для його життя і здоров`я, та як реальні підстави побоюватись здійснення погрози вбивством, оскільки останній усвідомлював, що ОСОБА_6 , тримаючи у руках заряджений автомат, може завдати шкоди його життю та здоров`ю.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також погроза вбивством, що створила реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

При розгляді клопотання слідчий підтримав його та просив задовольнити, оскільки досудове розслідування не завершено. Вважав, що лише вказаний запобіжний захід здатний запобігти ризикам про які зазначено в клопотанні, а також забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого з підстав викладених у ньому. Наголошував, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить завдань кримінального провадження та не здатний запобігти ризикам на які вказано в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що на даний час його сім`я знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а тому відсутня можливість сплатити заставу. Просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає його надмірним зважаючи на наступні обґрунтування. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 та ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у вчиненні злочину та проступку, перебуває два місяці під вартою. Його сім`я є переселенцями та на даний час залишилася без годувальника, а тому знаходиться в скрутному матеріальному становищі, зокрема через несплату комунальних платежів у будинку вимкнули світло. Син підозрюваного мобілізований до лав ЗСУ та знаходиться в іншій частині України. Зазначав, що ОСОБА_6 має проблеми зі здоров`ям, однак на підтвердження надав копії медичних документів за 2001 рік та належним чином не завірені. Вважав, що після спливу двомісячного терміну запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та надмірним заходом, оскільки реальні ризики відсутні. Щодо виявлення у будинку підозрюваного наркотичних речовин наголошував, що посилання на вчинення злочинів, підозра щодо яких не пред`явлена є зловживанням з боку сторони обвинувачення. Застава підозрюваним не може сплачена так як його сім`я немає засобів до існування, а тому просив змінити запобіжний захід на більш м`який, який би дозволив ОСОБА_6 працювати.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання і матеріалів в копіях, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи цього клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000240 від 09.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

10.03.2025 слідчим за погодженням з прокурором у присутності захисника ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.03.2025 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.05.2025 року.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31.03.2025 ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.03.2025 скасовано та постановлено нову, якою клопотання слідчого задоволено частково, застосовано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.05.2025 та визначено заставу - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень.

23.04.2025 підозрюваному ОСОБА_6 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Постановою керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області від 30.04.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 09 червня 2025 року.

Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З матеріалів долучених до клопотання, про продовження строку застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, вбачається, що підозра у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України є обґрунтованою, оскільки підтверджується: рапортом про реєстрацію повідомлення про скоєне кримінальне правопорушення № 2084 від 09.03.2025; протоколом обшуку від 09.03.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 09.03.2025, ОСОБА_7 від 17.04.2025, ОСОБА_10 від 18.03.2025 та протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 17.04.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.03.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.04.2025; протоколами пред`явлення підозрюваного для впізнання з потерпілим ОСОБА_7 від 26.03.2025; висновками судово-балістичних експертиз № СЕ-19/117-25/5466-БЛ від 10.03.2025 та № СЕ-19/117-25/5866-БЛ від 21.03.2025, а також іншими матеріалами у своїй сукупності.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, так як необхідно провести ряд слідчих-процесуальних дій, в тому числі отримати висновок судової генетико-молекулярної експертизи, яка на даний час перебуває на виконанні в Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, після проведення якої по поверненим об`єктам дослідження необхідно призначити та провести судову балістичну експертизу та експертизу наркотичних засобів, що потребує додаткового часу, а також слідчим заплановано допити свідків, проведення з ними впізнання та слідчих експериментів, що мають важливе значення для досудового розслідування.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

При цьому згідно практики Європейського суду з прав людини, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування особи, однак тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, ризик втечі повинен оцінюватися в сукупності з іншими обставинами.

Зважаючи на вказане слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. А також особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має задовільний стан здоров`я, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, офіційно не працевлаштований, не має регулярних доходів, проживає не за місцем реєстрації, на обліку як внутрішньо переміщена особа не перебуває, підозрюється у вчиненні проступку та тяжкого злочину.

Враховуючи вищевикладені обставини слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, враховуючи усвідомлення можливого призначення передбаченого законом покарання у випадку доведеності його винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що перешкоджатиме проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування та на переконання суду унеможливлює застосування йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя не знаходить підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, що не забезпечить належного запобігання настанню вказаних ризиків, отже необхідно клопотання задовольнити та продовжити термін дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

Одночасно з триманням під вартою суд вважає, що ОСОБА_6 слід визначити заставу в порядку ч. 4 ст. 183 КПК України, встановивши достатнім розміром, у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, грошову суму в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176178, 183, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 датоване 29.04.2025 про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою в межах строку досудового розслідування по кримінальному провадженню за № 0000240 від 09.03.2025 року до 09 червня 2025 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA0015950 в ДКСУ м. Київ код ЗКПО 26304855, МФО 820172, отримувач ТУ ДСА України в Полтавській області.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавської установи виконання покарань № 23.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавської установи виконання покарань № 23 негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 .

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, підозрюваному та слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1