Справа № 303/5682/25
Провадження № 1-кс/303/1090/25
У Х В А Л А

25 липня 2025 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурорів Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

слідчого СВ Мукачівського РУП

ГУНП в Закарпатській області

ОСОБА_6 підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

законного представника

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9

психолога ОСОБА_10

перекладача ОСОБА_11

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево, клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції, ОСОБА_6 , «погоджене» прокурором Мукачівської окружної прокуратури, ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою без визначення застави, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, із неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000857, внесеному до ЄРДР 23.07.2025 року.

у с т а н о в и в:

Слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старший лейтенант поліції, ОСОБА_6 , 24 липня 2025 року, звернулася до слідчого судді в порядку ст.183 КПК України з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000857, внесеному до ЄРДР 23.07.2025 року.

23 липня 2025 року о 10:45 год. неповнолітнього ОСОБА_7 було затримано на підставі ст.208 КПК України.

Повідомлення про підозру неповнолітньому ОСОБА_7 вручено 24.07.2025 року.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з доданими до нього матеріалами, слідчим вручена неповнолітньому ОСОБА_7 24 липня 2025 року, що стверджується його підписом та підписом захисника, законного представника та перекладача.

Дане клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183,184 КПК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 02 квітня 2025року близько 22.00 год. ОСОБА_12 перебуваючи біля житлового будинку АДРЕСА_2 побачив біля вхідних воріт неповнолітню потерпілу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_13 з використанням своїх геніталій. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням своїх геніталій, ОСОБА_12 вхопивши за руки потерпілу та закривши своєю долонею її рот відтягнув її до закинутої будівлі, що за адресою АДРЕСА_2 неподалік місця проживання потерпілої, де перебуваючи в середині будівлі діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, зняв з неї штани та спідню білизну, після чого проти волі останньої, здійснив із нею вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

З таких обставин, ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України зґвалтуванні неповнолітньої особи, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої.

За даним фактом, 03.04.2025 р. слідчим відділенням відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0000224 із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.04.2025, згідно якого мати неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 вказала, що саме ОСОБА_12 зґвалтував її неповнолітню доньку ОСОБА_15 ; протоколом огляду нежитлового приміщення б/н по вул. Набережна у с. Великі лучки, Мукачівського, в ході якого було виявлено та вилучено частину матерії зі слідами речовини; протоколом допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які показали, що 02.04.2025 неповнолітня ОСОБА_13 прибігла додому, де повідомила, що ОСОБА_12 її зґвалтував; протокол допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , яка в показах вказала, що не бажала статевого акту з ОСОБА_12 , неодноразово просила його припинити, однак підозрюваний не реагував.

03.04.2025 р. о 16.50 годині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, не одруженого, затримано в порядку ст.208 КПК України.

04.04.2025 р. ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

З метою досягнення дієвості цього провадження, відповідно до положень ст. 131 КПК України, одним із видів забезпечення кримінального провадження є застосування запобіжних заходів.

ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та у разі доведення його вини, судом може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років.

Аналіз особистості ОСОБА_12 , із наявних характеризуючих його даних, вказує на те, що він байдуже ставиться до існуючих правових норм, ігнорує громадські інтереси, не одружений та не має утриманців, фізично здоровий, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно.

Указані обставини свідчать про неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_12 таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт або застава, так як вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і не будуть ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам, порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під варту.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. Осіб, які б поручились за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_12 не має постійного джерела доходів, а тому обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави є недоцільним.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки підозрюваний зможе безперешкодно та незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення та ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на вищевикладене, даний висновок узгоджується з вимогами ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_12 , під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні про особливо тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з урахуванням характеру суспільної небезпечності та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваній ОСОБА_12 , обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, його особи є всі підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою вона застосовується та виправдовує його тримання під вартою, так як тільки такий запобіжний захід дозволить запобігти настанню вказаним ризикам і забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також виконання завдань кримінального судочинства.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам, слід застосувати до ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, так як інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатньо ефективними для запобігання вищевказаним ризикам.».

В судовому засіданні прокурори та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі, з наведених у ньому підстав та просили обрати відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

При цьому сторона обвинувачення (слідчий та прокурори) зазначають, що оголошена неповнолітньому ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами. У вчиненні даних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не одружений, із неповною середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий. Враховуючи той факт, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив два злочини: тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та особливо тяжкий злочини, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, не працює, веде антисоціальний бродяжний спосіб життя, осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків, які викликають довіру суду не встановлено, тому обрати відносно останнього запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої порука, та домашнього арешту, не надається можливим. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочини, які йому інкримінуються є тяжким та особливо тяжким, відповідно, та передбачають покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі від семи до десяти років, ч.3 ст.152 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років. Відтак, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані йому злочини для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України; у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_7 з потерпілою, на яких може вчинити тиск, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення. З метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків та очевидців вчинених злочинів, відомості про яких та їхні показання він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел; може вчиняти інші злочини, це підтверджується тим, що віктимною поведінкою підозрюваного, який хоча і раніше не притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, однак 23.07.2025 р. вдався до скоєння одразу двох злочинів у групі з іншими особами у спосіб, який передбачає особливу зухвалість до суспільних норм та моралі, та відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого. Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) та наявність вищевказаних ризиків.

Слідчим додано до матеріалів клопотання копію витягу з ЄРДР за №0000857 від 23.07.2025 року; копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.07.2025 року, копію протоколу допиту потерпілої від 23.07.2025 року, копію протоколу проведення слідчого експерименту від 23.07.2025 року, копію протоколу огляду місця події від 23.07.2025 року, копію протоколу затримання неповнолітнього ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину від 23.07.2025 року, копію повідомлення про підозру від 24.07.2025 року, характерезуючі дані на особу підозрюваного.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_7 за участю законного представника, через перекладача, у судовому засіданні повідомити по даному факту нічого не зміг.

Захисник неповнолітнього підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про тримання його підзахисного ОСОБА_7 під вартою та застосувати до нього менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, заслухавши думку прокурора, позицію підозрюваного через перекладача та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Надані докази, пояснення прокурора, захисників, законного представника, беручи до уваги особистість ОСОБА_7 , слідчий суддя погоджується з тим, що на даній стадії досудового розслідування наявні ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та/ або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Бо, як свідчать надані матеріали кримінального провадження, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування/ суду, оскільки наразі триває воєнний стан, а отже ускладнений контроль за особами, щодо яких здійснюється досудове розслідування, ураховуючи те, що підозрюваний є неповнолітнім та може виїхати за межі території України. Крім того, суд погоджується із наявність ризику впливу на свідків, потерпілого та інших підозрюваних, бо останні знайомі між собою, а ОСОБА_7 відомі місця проживання таких осіб.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В судовому засіданні слідчий та прокурори довели наявність обґрунтованої підозри неповнолітньому ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.4 ст.186 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; ч.3 ст.152 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років; та достатніх підстав вважати, що існують ризики: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, вчинити нові злочини.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (злочину) та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.

Слід урахувати, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Тож, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути і достатніми, з часом, аби виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Це вказує, що обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий - доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. При цьому, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами, які мають відповідати вимогам статей 84, 94 КПК України.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суду слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчим та прокурорами у клопотанні і судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні неповнолітнім ОСОБА_7 тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що вказує на його нестійкі моральні переконання, не має постійного доходу, а тому існує ризик, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші злочини, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, також в судовому засіданні не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

При цьому суд урахував положення ст. 492 КПК України, зокрема, що в цьому кримінальному провадженні є дійсно виняткові обставини, які дозволяють застосувати до неповнолітнього такий запобіжний захід як тримання під вартою, саме з метою усунення встановлених ризиків, а також забезпечення виконання обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, а отже і забезпечено досягнення завдань кримінального провадження.

Оскільки неповнолітній ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, які відповідно до ст.12 КК України визначено, як: тяжкий та особливо тяжкий злочини, слідчий суддя, у відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України не вважає за можливе визначити підозрюваній розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 309, 369-372, 492 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції, ОСОБА_6 , «погоджене» прокурором Мукачівської окружної прокуратури, ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою без визначення застави, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000857, внесеному до ЄРДР 23.07.2025 року задоволити.

Застосувати до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів, тобто з 23.07.2025 року (з моменту його затримання) по 20 вересня 2025 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_18