ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/2635/25 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1345/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.537, 539 КК України
УХВАЛА

Іменем України

18 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15.04.2025 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_7 засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.07.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2024 рік 3028 грн., вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням злочином і не може бути декриміналізовано відповідно до Закону № 3886-ІХ.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу. Пом`якшити призначене покарання змінивши з тримання під вартою на обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дотримався в повній мірі таких вимог закону при ухваленні рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що суду першої інстанції надійшло клопотання про перегляд відносно нього вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.07.2024 року у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Судом встановлено, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.07.2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Згідно зазначеного вироку ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, на суму 6960,00 грн.

Так, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон №3886-ІХ, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, з набранням чинності цього Закону зазнали змін положення ст. 51 КУпАП.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21) зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинене як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караним, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 грн., встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня звітного року.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що вартість викраденого майна 09.01.2024становило 6960,00 грн, тобто сума завданої шкоди була більшою за розмір з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2024 році 3028,00 грн, то суд вважає, що вчинене обвинуваченим 09.01.2024діяння підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вчинені обвинуваченим діяння не підпадають під кримінально карані, передбачені Особливою частиною КК України.

Разом з цим, що стосується прохання засудженого про пом`якшення призначеного йому остаточного покарання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зміна обсягу обвинувачення у даному випадку не впливає на призначене судом першої інстанції остаточне покарання, враховуючи обставини скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення та особу засудженого, який раніше судимий, зокрема за вчинення злочинів, які під дію Закону №3886-IX не підпадають та за вчинення яких йому і було призначено реальне покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, повно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, а тому ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15.04.2025 року слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч. 6 ст. 9, ст. 7, 392, 393, 404, 405, п. 4 ч. 1 ст. 407, 418, 419, 423, 424-426, 537-539 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15.04.2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді