Справа №583/5791/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1030/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2025 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Сумського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2025 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 18 серпня 2025 року, взявши його під варту із зали суду.

З врахуванням тих обставин, що до закінчення строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу здійснити апеляційний розгляд даного кримінального провадження, який призначено на 16 год. 00 хв. 06 жовтня 2025 року, неможливо, прокурор звернувся до апеляційного суду з клопотанням про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та залишаються актуальними, з посиланням на те, що інкримінований останньому злочин є тяжким та умисним, що він не має власної родини та житла, відсутні сталі сімейні зв`язки, також він не має офіційних джерел доходу, не працює та не навчається, тому може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку прокурора, саме вказані обставини дають підстави вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а тому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою останньому слід продовжити.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо поданого прокурором клопотання, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 з приводу задоволення вказаного клопотання, прокурора ОСОБА_6 , яка клопотання підтримала, вважала за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи клопотання прокурора, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, за приписами ст.331КПК України, під час судового розгляду, суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У даному випадку необхідність вирішення питання щодо запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_7 пов`язана з тим, що вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2025 року, яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України,та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, законної сили не набрав і буде переглянутий в апеляційному порядку після дати, до якої вказаним вироком застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишено без змін, у зв`язку з чим прокурор і звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.

Колегія суддів враховує, що ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Тому, зважаючи на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином, враховуючи особу обвинуваченого, який не має власної родини та житла, відсутні сталі сімейні зв`язки, також він не має офіційних джерел доходу, не працює та не навчається, корисливий мотив вчинених кримінальних правопорушень, про що обґрунтовано зауважив прокурор в своєму клопотанні, колегія суддів вважає, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу і запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення, а більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У ході судового розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено обставин, які б вказували, що останній став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На даний час вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2025 року відносно ОСОБА_7 не набрав законної сили, а тому, враховуючи положення статей 177, 178 КПК України, з метою уникнення ризиків, які були встановлені в ході досудового розслідування, залишалися на стадії судового розгляду в суді першої інстанції та продовжують існувати на стадії апеляційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч 1 ст.197 КПК України - строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За таких обставин, при продовженні запобіжного заходу, колегія суддів вважає за необхідне визначити конкретний строк, а не продовжувати його до вступу вироку у законну силу, як про це просить прокурор, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 13 жовтня 2025 року, включно.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4