УХВАЛА

Справа № 495/2167/25

Номер провадження 1-кп/495/572/2025

02 вересня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні ЄРДР №0000197 від 08.02.2025 року у залі суду в місті Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000197 від 08.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263 КК України.

02.09.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання, яке мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, може переховатися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення (ризики за пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України).

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечили, вважали клопотання прокурора не обґрунтованим, заявлені ризики не підтвердженими, посилались на наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, трьох малолітніх дітей. Просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали клопотання та обвинувального акту, суд дійшов такого висновку.

Аналізуючи положення ст.194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, бо це передбачає оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення остаточного рішення.

Зазначене свідчить про те, що на стадії підготовчого судового засідання суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це кримінальне правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду у майбутньому.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263 КК України, а саме у вчиненні розбійного нападу на громадянку ОСОБА_7 , під час якого завдав останній матеріальної шкоди на суму 11148 гривень та заволодів паспортом громадянина України потерпілої ОСОБА_7 , крім того обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Санкція покарання за ч.4 ст.187 КК України передбачає покарання на строк від 8 до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Судовий розгляд справи по суті не розпочатий.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

12.02.2025 слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_8 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє до 09.04.2025 включно, із визначенням розміру застави 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

У подальшому запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 Білгород-Дністровським міськрайонним судом неодноразово продовжено, востаннє з 08 липня 2025 до 05 вересня включно.

Згідно із ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на свідків та потерпілих; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, дані, які її характеризують, чи зменшились раніше визначені ризики, чи не з`явились нові.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, уникнення доведених ризиків. Ризиком є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій особою.

При обранні та наступному продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховував тяжкість злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, стадію судового розгляду, наявність заявлених прокурором ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 02.09.2025 року суд враховує, що судовий розгляд по суті даного кримінального провадження ще не розпочатий. Надаючи оцінку обставинам щодо наявності заявлених ризиків, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років; можливість незаконно впливати на свідків та потерпілих; можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Керуючись наведеним, зважаючи на встановлені обставини, суд знаходить обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому він обвинувачується).

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

У силу вимог статей 182, 183 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, його стан здоров`я, підтверджені ризики, передбачені статтею 177 КПК України, слід залишити раніше визначену заставу, що становить 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» на строк, що не перевищує 60 днів, з 02 вересня 2025 року по 31 жовтня 2025 року включно.

Залишити обвинуваченому ОСОБА_4 раніше визначену заставу у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9