Справа № 161/4021/25
Провадження № 1-кп/161/728/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 13 червня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000673 від 11 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горохів, Луцького району, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого:

- вироком Володимир Волинського міського суду Волинської області від 22.02.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 05.04.2019за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 13.11.2020 по відбуттю покарання;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 один рік;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, станом на 13.06.2025 року пробаційний нагляд не відбув,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , у період часу з 13 год. 30 хв. по 13 год. 34 хв. 10 лютого 2025 року, 22.09.1985 р.н., перебуваючи на території КП «Волинський обласний наркологічний диспансер», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева (Івана Корсака), буд. 4-Б, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року, продовженого у встановленому законом порядку Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №26/2025 від 15.01.2025, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №4220-IX від 15.01.2025, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу,через незачинені водійські двері проник в салон автомобіля марки «Renault Doker», державний номер НОМЕР_1 , звідки повторно таємно викрав належну ОСОБА_7 чоловічу барсетку, вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/103-25/2070-ТВ від 17.02.2025 станом на 10.02.2025 становить 258, 33 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 2060 гривень та 50 доларів США, що станом на 10.02.2025 року відповідно до даних НБУ в перерахунку на Національну валюту становить 2073,50 гривень та особисті документи, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 4391 грн. 83 коп.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що дійсно, за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. Суму викраденого не заперечує. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю ствердив показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи. Збитки йому відшкодовано. Просив обвинуваченого суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, вину визнав повністю, має постійне місце реєстрації та проживання, потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання, однак ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, знову вчинив корисливий злочин, в період відбуття пробаційного нагляду, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, не працює, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 01 жовтня 2024 року ОСОБА_5 засуджений Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення 10.02.2025, тобто у період невідбутого покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 за сукупністю вироків, відповідно до положень статті 71 КК України, покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При визначенні покарання за правилами, передбаченими у статті 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, при цьому, відповідно до пункту 26 Постанови Пленуму суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Відповідно до даних Луцького МВ філії ДУ «Центр пробації», ОСОБА_5 з 02.12.2024 перебуває на обліку у центрі як засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

За вимогами ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, на час ухвалення вироку у даному провадженні, обвинувачений пробаційний нагляд не відбув.

На підставі ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Таким чином, суд призначає остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі підставі ч.1 та ст.71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком, невідбутого покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2024.

Будь-яких підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, тобто для застосування ст.69 КК України, суд не знаходить, оскільки відсутні по справі, як зазначено у цьому законі, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Разом з цим, підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не знаходить.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2024, та визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 27 лютого 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1591 (однієї тисячі п`ятсот дев`яносто однієї) грн. 80 коп.

Речові докази: DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження; паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , картку фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_7 , довідку про надання відстрочки № 4080 від 22.11.2024 на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення водія № НОМЕР_3 від 12.05.1987 на ім`я ОСОБА_7 , військовий білет НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 залишити за належністю ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому ОСОБА_5 , який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: