1Справа № 335/7055/23 1-кп/335/254/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000058 від 06.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, освіти вищої, військовослужбовця, такого, що зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 19.01.2023 по 23.05.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , з якою він мешкає, має спільний побут та знаходиться на повному її забезпеченні, яке виразилося у систематичних словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженні, залякуванні, діях спрямованих на обмеження волевиявлення потерпілої, штовханні, завданні фізичного болю, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання, поєднаного з формуванням внутрішнього психологічного конфлікту, втраті повноцінного сну та відпочинку, перебуванні її у стані емоційної напруженості.

Так, 19.01.2023 року близько 09-00 годині ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно матері домашнє насильство психологічного характеру, а саме кричав, ображав висловлювався нецензурною лайкою.

08.04.2023 о 21:30 годині ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_6 , а саме висловлював словесні образи, вимагав гроші, принижував, штовхав, кидав у потерпілу предмети побуту.

09.04.2023 о 10:20 годині ОСОБА_4 порушив умови термінового заборонного припису від 08.04.2023 серії АА № 310496, а саме прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де ображав та принижував свою матір ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , яке виразилось в такому.

Так, 23.05.2023 приблизно о 11 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану своєї матері ОСОБА_6 , нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно останньої, яке полягало у висловлюванні на її адрес словесних образ з використанням ненормативної лексики, погроз фізичної розправи, завданні фізичного болю, внаслідок кидання предметів побуту, у зв`язку з чим ОСОБА_6 відчувала психологічний, фізичний дискомфорт та приниження, емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто вчинення умисного систематичного психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи та погіршення якості її життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 фактів, поскладених в основу обвинувачення, не заперечував, але пояснив, що подробиці вчинених ним діянь повідомити не може через давність подій. Разом з цим обвинувачений заявив, що не вважає, що вчинені ним діяння є домашнім насильством і заслуговують на кримінальне покарання. Також обвинувачений заявив, що дійсно проживає разом з матір`ю, іншого житла у нього немає, тому під час їх спільного проживання у них виникають конфлікти і він іноді кричить на матір, а вона постійно викликає поліцію.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому розгляді участі не брала, подавши заяву про розгляд кримінального провадження без її участі.

Незважаючи на фактичне невизнання обвинуваченим своєї вини, вона поза розумним сумнівом підтверджується сукупністю взаємоузгоджених, достовірних, достатніх, належних та допустимих доказів, досліджених під час судового розгляду.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 систематичних актів домашнього насильства по відношенню до своєю матері ОСОБА_6 , підтверджується постановами Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: по епізоду 19.01.2023 постановою від 07.03.2023 (справа № 335/1033/23), по епізоду 08.04.2023 постановою від 28.04.2023 (справа № 335/3615/23), по епізоду 09.04.2023 постановою від 28.04.2023 (справа № 335/3616/23).

Судом також встановлено, що 23.05.2023 потерпіла ОСОБА_6 в черговий раз подала заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом того, що її син ОСОБА_4 , 23.05.2023 об 11 год. 50 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою АДРЕСА_1 , влаштував конфлікт, в ході якого ображав її нецензурною лайкою, принижував, погрожував фізичною розправою, та жбурнув кросівок в область грудей.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарським препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги», від 23.05.2023 № 3681, ОСОБА_4 о 14 год. 10 хв. у вказану дату перебував у стані алкогольного сп`яніння.

23.05.2023 щодо ОСОБА_4 у зв`язку із вчиненням акту домашнього насильства був виписаний терміновий заборонний припис, яким на ОСОБА_4 , як на кривдника, було покладено обов`язок залишити місце проживання постраждалої особи, і не контактувати з нею в будь-який спосіб.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.07.2023 року судом встановлено, що під час цієї слідчої дії потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що власноруч не може показати дії, які вчинив щодо неї обвинувачений, оскільки за станом здоров`я вона не може рухатись. Водночас потерпіла розповіла, що її син ОСОБА_4 зловживає алкогольними напоями, дуже часто, в стані алкогольного сп`яніння веде себе агресивно по відношенню до неї, під час конфліктів він грубо ображає потерпілу нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, кидає в неї речі і спричиняє фізичний біль шляхом ударів по обличчю і рукам. Також декілька разів вимагав гроші.

Свідок ОСОБА_7 (сестра обвинуваченого та донька потерпілої відповідно) надала суду показання про те, що проживає окремо від матері та брата, але в тому ж будинку. Сама вона ніколи не була очевидцем вчинення ОСОБА_4 насильства по відношенню до матері, але мати постійно скаржилась на обвинуваченого щодо того, що він систематично її б`є, погрожує, ображає, кидає в неї предмети домашньої обстановки, забирає гроші, і взагалі поводиться неналежним чином. Сама свідок бачила на тілі матері синець, щодо якого остання розповідала, що він утворився від дій обвинуваченого. Також свідок підтвердила, що ОСОБА_4 вже давно веде аморальний образ життя, не працює, зловживає алкогольними напоями, живе за рахунок пенсії матері, щодо якої й виникають часто між ними сварки.

Свідок ОСОБА_8 надала суду показання про те, що до квітня 2023 року перебувала за межами України, і тому щодо насильства з боку ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_6 знає лише зі слів останньої, коли вона разом з ОСОБА_7 приходила до потерпілої допомогти по дому. Також бачила синець на тілі потерпілої, про який останній розповідала, що це син її вдарив.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали суду показання про те, що, як працівники поліції, в період часу з січня по травень 2023 року неодноразово прибували за викликами потерпілої ОСОБА_6 щодо скарг на насильство з боку ОСОБА_4 . Сам обвинувачений кожного разу був з ознаками сильного алкогольного сп`яніння. Кожного разу потерпіла скаржилась на те, що обвинувачений її б`є, забирає гроші, не годує і не доглядає, ображає і погрожує. При цьому 23.05.2023 вони прийняли від потерпілої заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про доведеність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, суд виходить з такого.

Відповідно до диспозиції ст. 126-1 КК домашнім насильством є систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства. Таким чином, обов`язковою ознакою цього складу злочину є систематичність вчинення насильства, тобто повторюваність його епізодів протягом певного часу. На стороні обвинувачення лежить обов`язок довести цю складову злочину, для чого вона може надати відповідні докази систематичності домашнього насильства, у тому числі, але не виключно, підтвердження притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Таким чином, будь-які попередні епізоди домашнього насильства входять до предмету доказування обвинувачення за ст. 126-1 КК і докази, що стосуються цих епізодів, є належними, оскільки стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Таку правову позицію висловив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного суду у постанові 21.12.2021 у справі № 236/2450/20.

Також суд виходить з того, що КПК не передбачає необхідності доведення факту домашнього насильства певним видом доказів. Діяння і наслідки, зазначені в ст. 126-1 КК, підлягають доказуванню та оцінюванню з огляду на положення статей 84, 92, 94 КПК. Систематичність як ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, може бути підтверджена попереднім притягненням особи до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, визначених законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в КУпАП, не свідчить про подвійне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення. З такої правової позиції виходив ККС ВС під час розгляду справи № 585/3184/20 (постанова від 14.06.2022).

Досліджені судом докази підтверджують, що протягом часу, що охоплюється обвинуваченням, ОСОБА_4 систематично вчиняв акти домашнього психологічного та фізичного насильства по відношенню до матері, при цьому робив це практично без значних перерв у часі, що вказує на те, що він діяв, керуючись єдиним умислом на постійний тиск на матір з метою примушування її до надання грошей. Також судом встановлено, що внаслідок таких дій потерпіла ОСОБА_6 вочевидь переживає істотні душевні страждання, пов`язані з неналежною поведінкою з боку сина, а також це призвело до накопичувального ефекту погіршення якості її життя, оскільки внаслідок поведінки обвинуваченого вона залишається без належного догляду і джерел для існування.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує його діяння за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносин, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись приписами ст. ст. 65-67 КК України, враховує те, що діяння обвинуваченого є нетяжким злочином і обвинувачений раніше не судимий за ст. 126-1 КК України.

Водночас суд бере до уваги, що обвинувачений, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за однорідні діяння, належних висновків для себе не зробив, зусиль до зміни своєї поведінки не доклав, аморальності своєї поведінки не усвідомив, явно зловживає алкогольними напоями, що вкрай негативно відбивається на його поведінці. При цьому він не працює, самостійного джерела доходу не має і не вживає заходів щодо його здобуття, позитивних соціальних зв`язків не має.

Суд констатує, що вплив систематичного вживання алкоголю на поведінку і особистість обвинуваченого є настільки глибоким, що під час судового розгляду у суду виникали сумніви у осудності обвинуваченого, у зв`язку з чим було проведено судово-психіатричну експертизу. За висновком цієї експертизи від 06.05.2024, обвинувачений ОСОБА_4 у період вчинення інкримінованого йому діяння виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, судомний напад з анамнезом, однак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Станом на 23.05.2023 ОСОБА_4 перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації, але він міг і може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У зв`язку з цим він не потребує примусових заходів медичного характеру, але потребує лікування алкогольної залежності.

Отже, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння відносно особи похилого віку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, в межах судового розгляду, судом не встановлено.

Жодного вчинку, який вказував на розкаяння обвинуваченого, або на істотну зміну у його ставленні до матері протягом судового розгляду ОСОБА_4 не вчинив.

Станом на час розгляду справи ОСОБА_4 має статус військовослужбовця, призваного на військову службу за мобілізацією, однак фактично військову службу не проходить, перебуває за місцем проживання з невстановлених підстав, за рахунок яких джерел існує, - невідомо. З цих підстав судом було поновлено судовий розгляд після його зупинення в порядку ст. 335 КПК України.

Також наведені обставини є перешкодою для призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт або пробаційного нагляду.

З наведеного випливає, що необхідний каральний, виправний та попереджувальний вплив на особу обвинуваченого можливий лише за умови застосування покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 раніше не судимий, а також з огляду на відсутність невідворотних наслідків його діяння, суд приходить до висновку, що йому має бути призначене мінімальне покарання у виді позбавлення волі, що буде також відповідати ступеню і характеру вчиненого ним діяння.

Цивільний позов заявлений не був.

Засоби забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 369, 373-376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України, на підставі якої призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Строк відбування покарання за цим вироком обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 в порядку звернення цього вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1