Справа № 344/7696/25
Провадження № 1-кп/344/957/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив погрозу вбивством.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 05.01.2025 року о 14 год. 30 хв. потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді водія КП Електроавтотранс Івано-Франківської міської ради, заступив на зміну та виїхав на маршрут №3 на тролейбусі АКСМ-321 реєстраційний №233, відповідно до шляхового листа №333138 від 05.01.2025 року.

Того ж дня, о 20 год. рухаючись по вул.Івасюка, потерпілий ОСОБА_6 здійснив зупинку тролейбуса АКСМ-321 реєстраційний №233 на зупинці під назвою О.Кисілевської та відчинив вхідні середні та задні двері згідно пункту 8.1.8. правил користування міським пасажирським транспортом у Івано-Франківській міській територіальній громаді.

В цей час ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні вищевказаного тролейбуса, вирішив вийти з транспортного засобу через передні двері, що прямо заборонено п.8.1.8 правил користування міським пасажирським транспортом. Почувши відмову потерпілого відчинити передні двері, ОСОБА_4 вирішив здійснити погрозу вбивством останньому.

Реалізуючи свій неправомірний умисел, направлений на здійснення погрози вбивством ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті викликати у потерпілого реальне побоювання за своє життя та посягаючи на його особисту безпеку, тримаючи в правій руці ніж, при цьому усвідомлюючи, що демонстрація ножа здатна викликати у потерпілого реальне побоювання за своє життя, почав спрямовувати ніж у напрямку потерпілого ОСОБА_6 та погрожувати вбивством.

З огляду на інтенсивність дій ОСОБА_4 , такі дії викликали у потерпілого ОСОБА_6 побоювання за своє життя, останній сприйняв такі дії як реальний намір з боку ОСОБА_4 реалізувати свої погрози, а тому у потерпілого ОСОБА_6 були реальні підстави побоювання здійснення висловлених ОСОБА_4 погроз.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1ст. 129 КК України визнав повністю, та ствердив все вищенаведене, відповідно до викладеного. Усвідомлює, що своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, на даний час щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свій вчинок, запевнив суд, що такого більше не повториться, попросив пробачення в потерпілого, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, 15.07.2025 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також про відмову від позову (а.с.36).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.129 КК України, як погроза вбивством.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, перебуцває на стаціонарному лікування в КНП ПОКЦПЗ ІФ ОР з 15.01.2025 року із діагнозом: F61. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №106/2025 від 01.04.2025 року ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу змішаного розладу особистості, що згідно МКХ-10 F61. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставини, що обтяжують покарання, особу винного, його вік, те, що він раніше не судимий, беручи до уваги обставини справи, думку прокурора, яка просила призначити покарання у виді пробаційного нагляду, захисника, який просив суворо не карати, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.129 КК України у вигляді пробаційного нагляду, поклавши відповідні обов`язки, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відсутні.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України та призначити покарання - 1 (один) рік пробаційного нагляду.

На підставі ч.ч.2, 3 ст.59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

- цифровий носій інформації CD-R диск із відеозаписом під назвою 111_ch1_0256_1440, який постановою старшого дізнавача від 16.01.2025 року визнаний речовим доказом залишити при матеріалах кримінального провадження;

- куртку темного кольору з надписом спереду, шапку темного кольору, кросівки темного кольору, які постановою старшого дізнавача від 13.02.2025 року визнано речовими доказами та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_4 ;

- змив із кнопки для відкривання дверей тролейбуса, слід взуття, які постановою старшого дізнавача від 06.01.2025 року визнано речовими доказами та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_7