н.п 1-кп/766/2501/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника (на відеоконференції) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за процедурою спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 26.07.2024 року за № 0000318 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Микільське Білозерського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , у невстановлені дату та час, але не пізніше 23 вересня 2022 року, будучи проросійськи налаштованим, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, без примусу, з корисливих мотивів та метою отримання грошової винагороди, добровільно погодився на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо організації та участі у проведенні на території тимчасово окупованого с. Микільське Херсонського району Херсонської області незаконного референдуму про вихід Херсонської області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу рф на правах суб`єкта рф та був призначений на посаду так званого голови ДВК № 430.

Так, ОСОБА_5 , у період з 23 по 27 вересня 2022 року, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з особами так званої «виборчої комісії Херсонської області» та так званими членами ДВК № 430, матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження та іншими невстановленими на даний час особами (щодо яких триває досудове розслідування), усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану» вчинив наступні дії направлені на організацію та проведення незаконного референдуму на території с. Микільське, Херсонського району Херсонської області, а саме:

-забезпечував організацію та проведення т.зв. референдуму;

-здійснював підбір осіб на посади членів т.зв. ДВК № 430 та організацію їх роботи;

-здійснював агітацію місцевих мешканців до участі у проведенні т.зв. референдуму;

-організовував облаштування т.зв. виборчої дільниці (розстановка кабінок для голосування та розміщення атрибутики з символікою рф) у приміщенні Микільської сільської ради за адресою: Херсонська область, Херсонський район с. Микільське, вул.Репринська, 13;

-приймав участь в обліку бюлетнів, отриманих в результаті незаконного референдуму та доставку їх до так званої «виборчої комісії Херсонської області»;

-здійснював інші дії, направлені на організацію та проведення незаконного референдуму.

В подальшому, 27 вересня 2022 року так звана «виборча комісія Херсонської області» за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів було задекларовано 497 051 громадян, що становить 87.05 % від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф.

Внаслідок вищевказаних незаконних та неправомірних дій ОСОБА_5 та інших осіб, щодо яких здійснюється розслідування у даному провадженні, стало визнання рф незаконного референдуму на тимчасово окупованій територій України таким, що відбувся та незаконного приєднання Херсонської області до складу рф.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

Вказане кримінальне провадження здійснювалось за відсутності ОСОБА_5 у зв`язку з його ухиленням від органу досудового розслідування та суду.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїва від 05.09.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000318 від 26.07.2024 року.

Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно із ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2024 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 , ч.5 ст. 111-1 КК України, проведено відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Повідомлення, виклики та процесуальні документи відносно ОСОБА_5 здійснювались усіма можливими способами, зокрема шляхом оприлюднення їх у газеті "Урядовий кур`єр", офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та Херсонського міського суду Херсонської області, що відповідає встановленим вимогам кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просила врахувати, що ОСОБА_5 є раніш не судимою особою, та призначити найменше можливе покарання, передбачене санкцією статті. Також припустила про можливість застосування примусу щодо ОСОБА_5 зі сторони окупаційної влади.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги досліджені у судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду приміщення Микільської сільської ради від 27.07.2023, в ході якого виявлено та вилучено докази розміщення т.зв. ДВК № 430 та № 432, а саме урна для голосування в розібраному вигляді, пластиковий ящик для переносу бюлетнів, пластиковий пакет білого кольору з написом УИК 430 стол 2 шт., шторы 2 шт., та протоколом огляду виявлених зазначених речей та предметів від 02.08.2023 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.05.2024 року з відеозаписом як додатком до вказаного документу, за участю свідка ОСОБА_6 в ході якого зафіксовано факт розміщення столів для голосування на т.зв. референдумі в приміщенні Микільської ЗОШ;

- протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_7 від 08.02.2024 року з фототаблицями та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок впізнала серед інших фотокарток обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, який під час окупації, добровільно зайняв посаду старости с. Микільське та голови виборчої комісії на референдумі;

- протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 20.02.2024 року з фототаблицями та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок впізнала серед інших фотокарток обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, який під час окупації, зайняв посаду старости с. Микільське та був головою виборчої комісії на референдумі;

- протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 26.02.2024 року з фототаблицями та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок впізнав серед інших фотокарток обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, який під час окупації, добровільно зайняв посаду старости с. Микільське та голови виборчої комісії на референдумі;

- протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 10.04.2024 року з фототаблицями та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок впізнала серед інших фотокарток обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, який під час окупації добровільно зайняв посаду голови виборчої комісії на референдумі;

- протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 10.04.2024 року з фототаблицями та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок впізнала серед інших фотокарток обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, який під час окупації добровільно зайняв посаду голови виборчої комісії на референдумі;

- протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 від 08.02.2024 року з фототаблицями та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок впізнала серед інших фотокарток обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, який під час окупації добровільно зайняв посаду старости с. Микільське та був головою виборчої комісії на референдумі;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , яка показала, що під час окупації, ОСОБА_5 співпрацював з окупантами, здавав російським військовим місця проживання громадян України, які підтримували Україну, вона часто його бачила з росіянами в кафе. Також, знає, що під час окупації, він обіймав посаду старости сільської ради, а під час референдуму, ОСОБА_5 обіймав посаду голови виборчої комісії. Вважає, що його співпраця з окупаційною владою була добровільною, так як його поведінка була звичайна та невимушена. Зі слів односельців знає, що ОСОБА_5 самостійно звертався до російських військових для того, щоб призначили на посаду старости саме його. Також вказувала, що в одній з груп в месенджерах бачила фотознімки на яких ОСОБА_5 святкував національне російське святе прапору з військовими;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що бачила як під час окупації ОСОБА_5 співпрацював з окупантами, обіймав посаду старости сільської ради. Під час проведення референдуму обіймав посаду голови виборчої комісії, займався організацію референду у школі, де були розставлені столи та урни для голосування. Вважає, що його співпраця з окупаційною владою була добровільною, так як його поведінка була звичайною та невимушеною. В одній з груп одного з месенджерів бачила фотознімки на яких ОСОБА_5 святкував проведення референдуму;

-показаннями свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що під час проведення так званого референдуму окупаційною владою, він також приймав участь у проведенні референдума. Цю роботу йому запропонував ОСОБА_5 , який обіймав посаду голови виборчої комісії, та займався організацію референду, проводив наради з особами, які приймали участь в проведенні референдуму, казав, що кому робити та куди йти. За вказівкою ОСОБА_5 люди робили подомовий обхід для голосування. У школі було організовано стаціонарне місце, куди люди могли прийти проголосувати, там були розтавлені столи та урни для голосування. Під час подомового обходу люди, які були призначені ОСОБА_5 , ходили групами по селу разом з російськими військовими та здійснювали голосування з мешканцями села. Після проведення референдуму ОСОБА_5 сплатив йому кошти за участь в організації процесу.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Показання допитаних судом свідків підтверджують добровільність дій ОСОБА_5 , та не доведеність існування будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що до останнього застосовувалися заходи фізичного та/або психічного примусу, внаслідок яких він вимушено приймав участь у проведенні та організації незаконного референдуму.

Посилання захисника ОСОБА_4 про можливе існування обставин примусу ОСОБА_5 щодо співпраці з окупаційною владою, суд вважає голослівними та такими, що нічим не підтверджені. Напроти, вказані обставини спростували в судовому засіданні свідки, жоден з яких не вказував на вимушеність поведінки обвинуваченого.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_5 ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.

Таким чином, всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень передбаченого ч.2 ст. 28, ч.5 ст. 111-1 КК України.

При призначенні певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкціях ч.2 ст. 28, ч.5 ст. 111-1 КК України Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого та спричинені наслідки.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є раніше не судимою особою; відомості про наявність утриманців відсутні; дані про його перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні, перебуває у міжнародному розшуку з 26.07.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.5 ст. 111-1 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Тож, враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, їх невідворотних наслідків, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням особи обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.2 ст. 28 ч.5 ст. 111-1 КК України лише в умовах ізоляції його від суспільства, з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги, а також займатися діяльністю, повязаною з виборчим процесом та процесом референдуму строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 призначається додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його особистою власністю, з метою забезпечення виконання вироку, арешт, накладений на зазначене вище майно, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги, а також займатися діяльністю, повязаною з виборчим процесом та процесом референдуму на строк 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, застосований ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 року - залишити без змін, до затримання обвинуваченого ОСОБА_5 та приведення вироку до виконання.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня його фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги, а також займатися діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом та процесом референдуму рахувати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1