ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1277/25 Справа № 203/5529/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

представника цивільного відповідача

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002733, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ОСОБА_11 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таромське Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Автотранссервіс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок змінити, виключивши із вироку призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що не оспорює фактичних фактичних обставин справи, призначення основного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. Разом із тим зазначає, що вирок в частині призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами терміном 2 роки є незаконним через його суворість і не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок, в частині опису об`єктивної сторони кримінального правопорушення вірно встановив фактичні обставини ДТП за участю водія ОСОБА_8 , а саме те, що 09.10.2023 року, близько 10 год. 15 хвл., останній, керуючи автобусом «Мегсеdеs-Веnz 0350 Тоurismo», на ділянці дороги заокруглення по вул. Курчатова в м. Дніпро допустив наїзд на двох пішоходів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які перетинали проїзну частину дороги у не відведеному для цього місці.

Також судом першої інстанції було встановлено, що видимість на цій ділянці дороги була обмежена високорослими деревами і густими зеленими насадженнями, розлоге гілля яких звисало на проїзну частину дороги в місці заокруглення, що не дало можливості ОСОБА_8 завчасно побачити пішоходів перед їх виходом на проїзну частину дороги, і що він побачив їх лише коли пішоходи фактично пройшли майже третину шляху, вже в момент зіткнення. Швидкість автобуса була мінімальна, до 20 км/год, і ОСОБА_8 одразу ж загальмував і зупинив автобус.

За таких обставин, коли ОСОБА_8 не допустив грубого порушення ПДР, хоча і настали тяжкі наслідки внаслідок ДТП, захисник вважає, що позбавлення його судом права на керування транспортним засобом є необґрунтованим та суворим.

Вказує, що ОСОБА_8 у свої 54 роки має стаж водія понад 20 років, працює на автоперевезенні пасажирів, має постійне місце проживання, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, потерпіла і її представник просили суд не позбавляти його волі та права керування транспортним засобом. На утриманні ОСОБА_8 перебувають хворі батьки похилого віку і він є фактично єдиним годувальником в сім`ї, а робота водієм це його єдине джерело прибутку.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_8 , на досудовому слідстві і в суді давав послідовні ідентичні покази, співпрацював із слідством, щиросердечно розкаявся, добровільно частково відшкодував потерпілим моральну шкоду.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача просить оскаржуваний вирок в частині стягнення з ТОВ «Автотранссервіс» на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_9 по 379900 гривень кожному у відшкодування моральної шкоди, - скасувати та ухвалити новий вирок, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що згідно із вироком суд першої інстанції при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , які є дітьми загиблої ОСОБА_12 , врахував глибину їх фізичних та душевних страждань, характер та тривалість їх немайнових втрат, часу та зусиль через втрату матері, які були необхідні для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідповідність завданої шкоди, оскільки настала смерть близької людини, яка була для них неочікуваною.

Зазначає, що 09.07.2023 року приблизно о 10 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_8 , перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Автотранссервіс», керуючи технічно справним автомобілем «Мегсеdеs-Веnz 0350 Тоurismo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Курчатова, що проходить по території Центрального району м. Дніпро, в напрямку від вул. Щепкіна до Центрального автовокзалу м. Дніпро, де на проїзну частину вийшли пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та розпочали переходити її у не відведеному місці. Надалі, під час наближення до вказаних пішоходів, ОСОБА_8 допустив наїзд передньою частиною автобусу на останніх, внаслідок чого пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, які небезпечні для життя та призвели до настання смерті.

Вказує, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не врахував, що пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 переходили проїзну частину дороги у не відведеному для цього місці та на заокругленні дороги, яке обмежувало поле зору водія, а у разі дотримання ними правил дорожнього руху даної ситуації не виникло б.

У зв`язку з зазначеним представник цивільного відповідача вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції кожному потерпілому, є надмірно великим.

Вказує, що позивачами не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження завданої їм моральної шкоди, оскільки останні повинні довести обставини, які підтверджують перенесення ним сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, сну, непереборний головний біль тощо. Вказує, що позивачами не надано суду належних доказів на підтвердження того, де настала смерть, та того, що смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала 10 липня 2023 року приблизно о 17 годині 00 хв.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-23/23697-ІТ від 08.08.2023, в сумі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення судової транспортно трасологічної експертизи №СЕ-19/104-23/23693-ІТ від 08.08.2023, в сумі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта Харківського НДЕКЦ для проведення комплексної автотехнічної, фототехнічної та експертизи звуко,-відеозапису №КСЕ-19/121-23/17216-ІТ від 18.08.2023, в сумі 5736 (п`ять тисяч сімсот тридцять шість) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ТОВ «Автотранссервіс» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Автотранссервіс» на користь ОСОБА_9 379900 (триста сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В іншій частині позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ТОВ «Автотранссервіс» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Автотранссервіс» на користь ОСОБА_14 379900 (триста сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_13 до ТОВ «Автотранссервіс» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення відмовлено.

Скасовано накладений ухвалою слідчого суді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2023 року арешт на Транспортний засіб «Mercedes-Benz 0350» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «3 ІІ Євробус».

Вирішено питання про долю речових доказів згідно вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 09 липня 2023 року приблизно о 10 годині 15 хвилин, перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Автотранссервіс», керуючи технічно справним автобусом «Мегсеdеs-Веnz 0350 Тоurismo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить на праві власності ТОВ З II «Євробус», рухався в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Курчатова, що проходить по території Центрального району м. Дніпра, в напрямку від вул. Щепкіна до Центрального автовокзалу м. Дніпра.

У вищевказаний час, тобто 09 липня 2023 року приблизно о 10 годині 15 хвилин, з порушенням вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України на заокругленні проїзної частини ліворуч за напрямком руху автобусу «Mercedes-Benz 0350 Tourismo» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 вийшли пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які розпочали переходити вказану проїзну частину у невідведеному місці.

Надалі під час наближення до вказаних пішоходів водій ОСОБА_8 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно- небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не врахував дорожню обстановку, на заокругленні проїзної частини вул. Курчатова ліворуч, що проходить по території Центрального району м. Дніпра, перед виконанням повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншим учасникам, розпочав здійснювати маневр повороту ліворуч, в результаті чого в районі електроопори №37 по вул. Курчатова в Центральному районі м. Дніпро допустив наїзд передньою частиною автобусу «Mercedes-Benz 0350 Tourismo» реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Своїми діями водій автобуса «Mercedes-Benz 0350 Tourismo» реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_8 , порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 10.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено: п.1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п.1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо- транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана потиличної ділянки (ушита хірургічними швами, синець на нижній повіці правого ока, субарахноїдальні крововиливи, зокрема масивні, крововиливи на обох поверхнях твердої мозкової оболонки. Вогнищеві крововиливи, ділянки руйнування, дистрофічно-некротичних змін та геморагічного просякнення з вираженою запальною реакцією у товщі твердої мозкової оболонки, перелом кісток склепіння та основи черепу, крововилив в товщу м`яких тканин правого стегна, уламковий перелом сідничної кістки, перелом лонної кістки, перелом 2-8 ребер праворуч. Виявлені ушкодження виникли незадовго до надходження постраждалої у лікувальний заклад, від дії тупих предметів, та являють собою єдиний комплекс травми, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та, стосовно до живих осіб, у своїй сукупності, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя у момент заподіяння та призвели до настання смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 17 годині 00 хвилин в приміщенні Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова» ДОР від сумісної тупої травми тіла з крововиливами під оболонки головного мозку, перелому кісток склепіння та основи черепу, перелому сідничної кістки, перелому лонної кістки, перелому ребер праворуч, яка у своєму клінічному перебігу ускладнилась розвитком шоку, що підтверджується даними судово- медичної експертизи трупа.

Також в результаті даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2- го ступеню з вогнищем забиття речовини головного мозку в тім`яній частці зліва, субарахноїдального крововиливу, підапоневротичної гематоми та саден в лівій скроневій ділянці, синця у лівій параорбітальній області, закритої травми грудної клітини з переломом лівої ключиці в ділянці акроміального кінця, переломами ребер з 1-го по 6-те зліва по лопатковій лінії та переломом правої ключиці в стернальному відділі. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 у цій частині у вироку кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 та спричинило потерпілому ОСОБА_13 тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги захисника та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав, щодо апеляційної скарги цивільного відповідача поклались на розсуд суду; представника цивільного відповідача, яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, проти задоволення апеляційної скарги захисника не заперечувала; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; потерпілу та представника потерпілої, які щодо вимог апеляційної скарги захисника поклались на розсуд суду, проти задоволення апеляційної скарги цивільного відповідача заперечували; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, приходить до наступного.

Так, згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, доведеності винуватості ОСОБА_8 , кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, законність та справедливість за видом та розміром основного покарання, призначеного цьому обвинуваченому за вчинення інкримінованого злочину, наявність та достатність підстав для звільнення його від відбування цього покарання за правилами ст. 75 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом у цій частині дотримано вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини. Перевірено обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, надано належну оцінку дослідженим доказам та відомостям про особу обвинуваченого.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника, які полягають в оспорюванні рішення суду про призначення ОСОБА_8 , додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що посилання цього апелянта на невідповідність додаткового покарання, призначеного судом обвинуваченому, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_8 , є необгрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено, що порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні ОСОБА_8 додаткового покарання судом першої інстанції було виконано вищезазначені вимоги закону України про кримінальну відповідальність та враховано: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також його наслідки у виді травмування одного пішохода, із спричиненням йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та настання смерті другого пішохода; те, що небезпеку для руху створено, в тому числі, й внаслідок протиправної поведінки пішоходів, які перетинали проїзну частину у не відведеному для цього місці.

Також судом взято до уваги наявність на момент ДТП густих зелених насаджень на узбіччі дороги, з боку якого вийшли пішоходи на проїзну частину, а також враховано відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює водієм, позитивно характеризується за місцем роботи, двічі притягався до адміністративної відповідальності, один з яких за порушення ПДР, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, одружений, за власною ініціативою перерахував потерпілій ОСОБА_9 15000 гривень; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Взявши до уваги та належним чином оцінивши вищенаведені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки, суд першої інстанції дійшов висновку, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, та є джерелом доходу, з чим і погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.

Також судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи необхідність суворо дотримуватися ПДР під час керування джерелом підвищеної небезпеки, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів, відверто ігноруючи те, що своїми діями він ставить під загрозу життя та здоров`я інших осіб, під`їжджаючи до заокруглення дороги, проявив неуважність та надмірну недбалість, здійснив наїзд на пішоходів, що в сукупності призвело до наслідків у вигляді отримання тілесних ушкоджень двома потерпілими, один з яких від отриманих травм помер, що свідчить про небезпечність обвинуваченого, як водія під час керування транспортним засобом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доводи захисника про те, що: позбавлення судом ОСОБА_8 права керування транспортним засобом є суворим та необґрунтованим; останній не допустив грубого порушення ПДР; у свої 54 роки має стаж водія понад 20 років, працює на автоперевезенні пасажирів; має постійне місце проживання, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно; потерпіла та її представник просили суд не позбавляти його волі та права керування транспортним засобом; перебування на його утриманні хворих батьків похилого віку; робота водієм є його єдиним джерелом прибутку, - вважає такими, що у сукупності не спростовують висновків суду щодо необхідності призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, ці доводи не містять нових відомостей та полягають в оспорюванні реалізації судом його дискреційних повноважень щодо призначення покарання, та у переоцінці обставин, які були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку. На думку колегії суддів, ці обставини були враховані достатньою мірою при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне додатково зазначити, що додаткове покарання було призначене не у максимальному його розмірі та, з урахуванням фактичних обставин справи, зокрема наслідків, що настали внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 вимог ПДР, не може вважатися надмірно суворим.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача щодо неврахування судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди, яку необхідно стягнути з ТОВ Автотранссервіс на користь потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , фактичних обставин пригоди, зокрема того, що пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 переходили проїзну частину дороги у не відведеному для цього місці та на заокругленні дороги, де поле зору водіїв обмежене, а також того, що позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження завданої їм моральної шкоди та доказів того, де і коли настала смерть ОСОБА_12 , - колегія суддів вважає їх необґрунтованими та не вбачає підстав для задоволення вказаної апеляційної скарги з огляду на наступне.

Так, згідно із положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи цивільний позов, суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Згідно із п. 3, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку колегії суддів, при вирішення питання про відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які є дітьми загиблої ОСОБА_12 , суд першої інстанції достатньою мірою прийняв до уваги характер та обсяг моральних і життєвих страждань, переживань та незручностей, що були заподіяні потерпілим неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , кваліфікованими за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушенням правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 , яка є близьким родичем позивачів.

Визначений у вироку розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 379900 гривень на користь потерпілої ОСОБА_9 та 379900 гривень на користь потерпілого ОСОБА_14 , з урахуванням всіх встановлених обставин, в тому числі і тих, на які посилається апелянт, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. На переконання колегії судів, цей розмір є достатнім для кожного з потерпілих та не є надмірним.

Апеляційні доводи представника цивільного відповідача колегія суддів апеляційної інстанції вважає непереконливими, оскільки вони не містять нових відомостей, які не були враховані судом першої інстанції, а зводяться до переоцінки тих обставин, що були відомі суду, проаналізовані та дістали належну оцінку.

Посилання цього апелянта на те, що позивачами не було надано доказів того, де і коли настала смерть потерпілої ОСОБА_12 , колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказані обставини належним чином висвітлені матеріалами справи, зокрема висновками судово-медичного експерта від 10.08.2023 року № 5061 (т. 2 а.с. 45-48), № 5061(5061/3360-Е) (т. 2 а.с. 56-60), а також лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 № 5061 від 11.07.2023 року (т. 2 а.с. 61), згідно із яким смерть цієї потерпілої настала ІНФОРМАЦІЯ_4 у стаціонарі КЗ ДОКЛМ ДОР..

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4