Провадження №1-кп/523/1709/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08.09.2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому, підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000242 від 25 серпня 2025 року із звинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Ширяєве, Березівського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, не судимого, працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 05 години 00 хвилин 24 лютого 2022 року за наказом президента російської федерації збройні сили цієї держави незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Пунктом 3 вищезазначеного Указу Президента України передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст.33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України, а також іноземці, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, організували канал незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Так, встановлено, що громадянин України Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (далі - Особа 1), який на теперішній час проживає на території рф, організував схему незаконного переправлення осіб через державний кордон (зокрема діючих військовослужбовців Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, чоловіків призивного віку, та тих, хто самовільно залишив військову частину).

До такої незаконної діяльності Особа 1 залучив інших осіб, зокрема особу, зареєстровану в месенджері «Телеграм» під іменем « ОСОБА_6 » (ідентифікатори: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , на даний час перебуває за межами України, інших даних досудовим розслідуванням не встановлено, далі за текстом - «організатор ОСОБА_6»).

У свою чергу, «ОСОБА_6» залучив до організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України громадянина України, користувача месенджеру «Телеграм» з ім`ям « ОСОБА_8 » (ідентифікатор - « ОСОБА_9 », на даний час перебуває за межами України, далі - організатор з ім`ям « ОСОБА_8 »), якому доручив керувати діями інших осіб, причетних до вчинення злочину, в тому числі особами, що надають «послуги» з перевезення «пасажирів» («таксисти»), та організовувати процес незаконного переправлення.

В свою чергу користувач « ОСОБА_8 » залучив до схеми незаконного переправлення через державний кордон Особу 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (далі - Особа 2), який повинен був організовувати збір осіб, які мають намір незаконно перетнути кордон України та в подальшому забезпечити безперешкодний перетин кордону з Молдовою через територію Одеської області поза офіційними пунктами пропуску.

Відповідно до заздалегідь обумовлених домовленостей між організаторами «ОСОБА_6», « ОСОБА_8 » та Особою 2, організатор « ОСОБА_8 » мав контролювати переміщення осіб, що надають «послуги» з перевезення «пасажирів» («таксисти»), та «пасажирів» (що надали згоду на такі послуги «перевезення»).

В подальшому, не пізніше 31 березня 2025 року, «ОСОБА_6» у месенджері «Телеграм» розпочав особисте листування з громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого надав інформацію про те, що організовує незаконний виїзд громадян України з України до Республіки Молдова (так званий «зелений коридор»), за грошову винагороду у розмірі 8000 доларів США (з обов`язковою передплатою у розмірі 2500 доларів США, яку ОСОБА_10 має заплатити у м. Одесі), а також зазначив, що має водіїв, які безпосередньо забирають його з конкретного місця та здійснюють перевезення далі в Одеську область, з метою подальшого переправлення через державний кордон поза відповідними пунктами пропуску.

У ході подальшого спілкування «ОСОБА_6» повідомив, що організує безпечне та безперешкодне переправлення «пасажира» через державний кордон України, в обхід офіційних пунктів пропуску.

Зокрема, «пасажир», у разі його згоди на таке переправлення, повинен підготувати необхідну суму грошових коштів, перевести на визначений криптогаманець «організатора» передплату в розмірі 2500 доларів США до приїзду особи-перевізника («таксиста»).

Далі за схемою, конкретно визначена особа на автомобілі - «таксист» везе «пасажира» до м. Одеси, а «пасажир» залишається на ночівлю (або на день) у визначеному «організатором» готелі. У цей час, коли «пасажир» перебуває у готелі, «організатор» готує все необхідне для переправлення його через державний кордон України, а всі деталі, маршрут руху та інше повідомить пізніше.

Так, організатори «ОСОБА_6», «ОСОБА_8» та Особа 2, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення шляхом отримання винагороди за надання послуг з незаконного переправлення осіб через державний кордон України, розуміючи, що для систематичного вчинення злочинів та отримання незаконного прибутку, таким шляхом потребує залучення значних людських ресурсів, вступили в злочину змову з іншими особами (зокрема, громадянами України, що надають «послуги» з перевезення «пасажирів»), розробивши відповідний злочинний план, який передбачав поширення серед знайомих осіб, а також у Телеграм-каналах та на інших ресурсах інформації щодо надання платних послуг щодо незаконного переправлення через державний кордон України, підшукування та вербування осіб, які бажають залишити територію України незаконно.

Однією з таких осіб, що надають «послуги» з перевезення «пасажирів» («таксисти») є ОСОБА_5 , дії якого контролювались безпосередньо Особою 2, а останнього, в свою чергу, координував організатор із нік-неймом у месенджері «Телеграм» з іменем « ОСОБА_8 ».

Так, з метою незаконного заробітку грошей, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у березні 2025 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) Особа 2 почав займатись організацією збору осіб, які мають намір незаконно перетнути кордон України в Одеській області для забезпечення подальшого безперешкодного перетину такими особами кордону з Молдовою через територію Одеської області поза офіційними пунктами пропуску.

Не пізніше 07 квітня 2025 року ОСОБА_5 погодився сприяти Особі 2 у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, зокрема шляхом надання «послуг» з перевезення осіб (які мають намір незаконно перетнути кордон України) на автомобілі «Volkswagen Passat B5+», н/з НОМЕР_1 , що належить його знайомій ОСОБА_11 , з метою безперешкодного подолання блок-постів та інших складнощів, що можуть виникнути на шляху прямування до Державного кордону України, та в райони, максимально наближені до державного кордону України.

Так, 08 квітня 2025 року ОСОБА_5 отримав від Особи 2 грошові кошти в сумі 3700 грн на заправку автомобіля. В денний час цієї ж доби ОСОБА_5 прибув до м. Одеси, де зустрівся з Особою 2, який повідомив обвинуваченому, що метою поїздки є перевезення двох чоловіків з м. Одеси в інший населений пункт Одеської області, наближений до Державного кордону України, з метою перетину останніми державного кордону. За виконання вказаного перевезення Особа 2 обіцяв ОСОБА_5 винагороду в розмірі 1000 доларів США.

В свою чергу, Особа 2, отримавши інформацію про те, що ОСОБА_10 прибув у м. Одесу, а також підтвердження щодо перерахування завдатку в сумі 2500 доларів США на крипто-гаманець, прибув на обумовлене з іншими організаторами місце, а саме до скверу ім. Старостіна за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка,22, в м. Одесі, де зустрівся із ОСОБА_5 , який перебував за кермом автомобіля «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 .

Близько 14 години 30 хвилин цієї ж доби до цього ж місця прибув ОСОБА_10 , де Особа 2 та ОСОБА_5 запросили того сісти до салону цього автомобіля, де детально проінструктували ОСОБА_10 щодо його дій в місті Одесі і Одеській області, для подальшого безперешкодного перетину кордону поза офіційними пунктами пропуску та необхідності передачі раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 5500 доларів США. Крім того, Особа 2 та ОСОБА_5 зазначили, що мобільні телефони задля «безпеки» треба перевести в режим «у літаку».

Так, перебуваючи у салоні вказаного автомобіля Особа 2 (та ОСОБА_5 провели інструктаж та надав поради ОСОБА_10 , щодо незаконного переправлення через державний кордон України, при цьому зазначили, що передача їм коштів, за надані ними незаконні послуги щодо перевезення та супроводу останнього до визначеного місця, має відбутися перед переправлення його через державний кордон України. Вони завірили ОСОБА_10 , що після надання грошових коштів той буде доставлений до готелю в безпосередній близькості до державного кордону України, звідки у сприятливий для незаконного перетину кордону буде переправлений через державний кордон України.

Після зазначеного Особа 2, отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5500 доларів США, надав вказівку ОСОБА_5 відвезти ОСОБА_10 в готель поза межами м. Одеси, де був організований збір осіб, які мали намір незаконно перетнути кордон.

Від`їхавши неподалік від міста зустрічі, Особа 2 покинув транспортний засіб разом з отриманою неправомірною вигодою та в подальшому контролював подальші дії ОСОБА_5 за допомогою стільникового зв`язку.

О 15 годині 40 хвилин 08 квітня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Одесі за адресою: м. Одеса, вул. Сергія Ядова, буд.№7, переслідуючи умисел, спрямований на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з Особою 2, на автомобілі «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , отримуючи та виконуючи по дорозі вказівки від Особи 2 щодо маршруту руху поза межами доріг загального користування з метою приховання діяльності злочинної групи, повіз ОСОБА_10 у готель «Старі Маяки» у контрольованій прикордонній зоні, який розташований у с. Старі Маяки, Березівського р-ну, Одеської області, в безпосередній близькості до державного кордону України.

Разом з тим, під час слідування до вказаного готелю Особа 2 повідомив ОСОБА_5 , що до вказаного готелю повинні прибути і інші особи, які мають намір незаконно перетнути кордон, та він в подальшому має виконувати роль провідника, довести вказаних осіб до кордону з Республікою Молдова в обхід спостережних постів Державної прикордонної служби України, та надати інформацію яка б полегшувала незаконний перетин, шляхом надання порад та засобів, проте злочинну діяльність Особи 2 та ОСОБА_5 було припинено правоохоронцями.

28 серпня 2025 року між ОСОБА_5 та прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погодились на визнання першою особою вини у вміненому тому діянні та призначення ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.332 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі основного виду покарання, встановленої в санкції цієї статті, у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України строком на 3 роки, без конфіскації майна з урахуванням вимог ст.77 цього ж кодексу, а також наступне застосування положень ст.ст.75,76 КК України, тобто звільнення ОСОБА_5 від відбування такого основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

ОСОБА_5 роз`яснено характер пред`явленого обвинувачення, вид та розмір узгодженого покарання, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, в тому числі про обмеження права оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності його учасників, не дослідження доказів у судовому засіданні або оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин, обмеження права обвинуваченого на відмову давати показання, подавати та досліджувати докази, внаслідок чого ОСОБА_5 заявив про розуміння роз`ясненого, добровільність укладення цієї угоди.

Оскільки укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, не суперечить інтересам суспільства та не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також вимоги матеріального і процесуального законів, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд вважає можливим її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

При цьому суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 наступного діяння.

ОСОБА_5 в період з 31 березня 2025 року до 07 квітня 2025 року, більш точний проміжок часу в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, діючи за попередньою змовою групою осіб з Особою 2, відповідно до розробленого плану, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, направлених на сприяння незаконному переправленню через державний кордон України військовозобов`язаного ОСОБА_10 , достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_10 не має законних підстав для перетину кордону в межах офіційних пунктів пропуску, погодився сприяти Особі 2 у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, зокрема шляхом надання «послуг» з перевезення осіб (які мають намір незаконно перетнути кордон України) на автомобілі «Volkswagen Passat B5+», н/з НОМЕР_1 , з метою безперешкодного подолання блок-постів та інших складнощів, що можуть виникнути на шляху прямування до Державного кордону України, та в райони, максимально наближені до Державного кордону України.

Так, о 14 годині 30 хвилин 08 квітня 2025 року ОСОБА_5 та Особа 2, перебуваючи у м. Одесі за адресою: м. Одеса, вул. Сергія Ядова,7, детально проінструктували ОСОБА_10 щодо його дій в місті Одесі і Одеській області, для подальшого безперешкодного перетину кордону поза офіційними пунктами пропуску та висловили вимогу передачі раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 5500 доларів США за послуги з незаконного перетину кордону, після отримання якої, ОСОБА_5 на виконання вказівки Особи 2 щодо подальшої ролі провідника до кордону з Республікою Молдова в обхід спостережних постів Державної прикордонної служби України, та надання інформації яка б полегшувала незаконний перетин, шляхом надання порад та засобів, на автомобілі «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , отримуючи та виконуючи по дорозі вказівки від Особи 2 щодо маршруту руху поза межами доріг загального користування, з метою приховання діяльності злочинної групи, повіз ОСОБА_10 у готель «Старі Маяки» у контрольованій прикордонній зоні, який розташований у с. Старі Маяки, Березівського р-ну, Одеської області в безпосередній близькості до державного кордону України, звідки у сприятливий для незаконного перетину кордону останній повинен був бути переправлений через державний кордон України, проте злочинну діяльність Особи 2 та ОСОБА_5 було припинено правоохоронцями.

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.332 КК України, як сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 цього ж Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 , як про офіційно працевлаштовану особу, яка утримує вагітну співмешканку, за якою здійснює постійний догляд, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не перебуває на обліку в спеціалізованих медичних установах.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи обвинуваченого, а також відповідної позиції сторін обвинувачення та захисту, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.332 КК України, тобто застосувати положення ч.1 ст.69 КК України.

Окрім того, з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, факт першого притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, наявності у обвинуваченого хронічного захворювання, викриття у вчиненні злочину інших співучасників, відповідної позиції сторін обвинувачення та захисту, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без реального відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останньої необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Водночас, оскільки вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину було прямо пов`язано із наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України, то до останнього необхідно застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права здійснювати відповідну діяльність впродовж максимально встановленого кримінальним законом строку.

Доля долучених до кримінального провадження речових доказів, а також застосованих щодо них заходів забезпечення підлягають вирішенню в іншому кримінальному провадженні №0000012, з якого було виділено матеріали кримінального провадження №0000242 від 25 серпня 2025 року.

Керуючись ст.ст.374,474-475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 серпня 2025 року між ОСОБА_5 та прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 та ст.77 цього ж кодексу, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України строком на 3 роки, без конфіскації належного йому на праві власності майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1