Справа № 202/7202/25
Провадження № 1-кс/202/5406/2025
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000737 від 21.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000737 від 21.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Згідно з матеріалами клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 21.07.2025 о 09:00 водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем «Hyundai Tucson» р.н. НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі Н-11 у Криворізькому районі, під час виконання повороту наліво не надав перевагу у русі, та допустив зіткнення з мотоциклом «Yamaha» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі ШМД. Пасажир мотоциклу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала тілесні ушкодження у виді багатоуламковий перелом тазу, відкритий перелом нижньої кінцівки. Перебуває в реанімації КП «КМКЛ 2» КМР.

21.07.2025 під час проведення огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди правопорушення у вигляді механічних ушкоджень оглянуто та поміщено на зберігання на територію Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Поштовий, 71.

Автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий ТСЦ 1243, зареєстрований 17.02.2017 р., належить ОСОБА_4 , адреса реєстрації, АДРЕСА_1 .

21 липня 2025 року автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Ураховуючи, що для проведення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речового доказу - автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно на вказане майно накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування так як існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та підлягає збереженню.

На підстав викладеного, з метою запобігання приховування або знищення речового доказу - автомобілю «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишених на ньому, шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для забезпеченняпроведення необхідних в подальшому відповідних криміналістичних експертиз (зокрема судової експертизи перевірки технічного стану транспортного засобу) та оглядів за участю відповідних спеціалістів, у зв`язку із подальшим забезпеченням можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)

Прокурор у судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив задовольнити.

В силу вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, що і потрібно під час даного досудового розслідування.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, серед іншого встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу вказані предмети. відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій. Слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час у слідства є достатньо підстав вважати, що вилучене під час вказаного вище огляду майно може бути використане у якості доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме зазначеного вище речового доказу, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КПК України, щодо запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а також для забезпечення проведення експертиз, наявні підстави у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження - арешту.

У разі зволікання із наданням дозволу на арешт майна (речового доказу) виникає ризик його знищення або переховування, тощо.

З метою подальшого використання вилученого майна у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Наведене зумовило прокурора звернутися із клопотанням до слідчого судді.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає собою тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З матеріалів провадження вбачається, що прокурор, в обгрунтування клопотання про арешт майна, додав до клопотання постанову про визнання речовими доказами від 21.07.2025 року, відповідно до якої вищевказане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному проваджені.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання приховування або знищення речового доказу - автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишених на ньому, шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для забезпеченняпроведення необхідних в подальшому відповідних криміналістичних експертиз (зокрема судової експертизи перевірки технічного стану транспортного засобу) та оглядів за участю відповідних спеціалістів, у зв`язку із подальшим забезпеченням можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданий ТСЦ 1243, зареєстрований 17.02.2017 р., належить ОСОБА_4 , адреса реєстрації, АДРЕСА_1 , який зберігається на території Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Поштовий, 71.

Заборонити особам, у користуванні яких знаходиться автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчуження, розпорядження та використання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1