Справа № 171/543/25
Провадження № 1-кп/177/149/25
У Х В А Л А

Іменем України

05.08.2025 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 000006 від 07.01.2025 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката (у режимі відео конференції) ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Криворізьким районним судом Дніпропетровської області здійснюється судовий розгляд указаного кримінального провадження.

Під час судового засідання прокурором ОСОБА_2 подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за ч. 1 ст. 263,ч. 4 ст. 296 КК України, санкцією яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. Наявність підозри обґрунтовується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, до ОСОБА_3 під час досудового розслідування застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Разом із тим, судовий розгляд триває, а ризики, що стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, тому, із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор просив продовжити строк застосування тримання під вартою ще на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу підтримав та просив його задовольнити з підстав та мотивів, що наведені в ньому.

Потерпілий ОСОБА_6 правом участі у судовому засіданні не скористався.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора як необґрунтованого та безпідставного, вказуючи на недоведеність ризиків. Вважали за необхідне змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження під час його вирішення, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2025, до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2025, зі строком до 22.06.2025. Отже, строк застосування запобіжного заходу спливає, однак закінчити розгляд справи до визначеного строку неможливо з об`єктивних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як визначено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам, визначеним частиною 1 цієї статті, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про запобіжний захід, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати, у тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень, за кожне з яких передбачено покарання, виключно у виді позбавлення волі до семи років. ОСОБА_3 до затримання проходив військову службу, є фізично здоровим, утриманців не має, що вказує на відсутність сталих соціальних зв`язків та, у сукупності, свідчить про можливість останнього переховуватися від суду, а також вчинити нові злочини. На даний час, з об`єктивних причин, всі свідки та потерпілий у судовому засіданні не допитані, у зв`язку з чим, обвинувачений може впливати на вказаних учасників.

Суд вважає, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судом також враховується, що ОСОБА_3 вчинено такі злочини, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченого гарантованого місця проживання та сталих соціальних зв`язків не спростовують встановлені в справі ризики щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , який, поміж іншого, який є військовослужбовцем, тому на даній стадії розгляду справи підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 відсутні.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Докази неможливості подальшого перебування під вартою обвинуваченого, зокрема і щодо стану здоров`я, суду не надано.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, утриманців, репутацію, а також тяжкість покарання, що може йому загрожувати в разі визнання винуватим, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як передбачено ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий і сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та наявні ризики, суд дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є в кримінальному провадженні, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120,00 грн. Суд вважає, що саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками й достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183-187, 193-194, 196, 199, 189, 333, 370-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 000006 від 07.01.2025 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03.10.2025 включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисник про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, - відмовити.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі місця проживання: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу суду.

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Із моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1