Справа № 699/159/25
Провадження № 1-кс/691/7/25
У Х В А Л А

22 квітня 2025 рокум.Городище

Слідчий суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М., при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

25 березня 2025 року до Городищенського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 23 січня 2025 року до поліції.

Свою скаргу мотивує тим, що 20 січня 2025 року звернувся з рекомендованим листом на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 з питання про надання відстрочки від мобілізації його сину ОСОБА_2 по догляду за ним, як інвалідом війни 2 групи. Відповідь мала бути надана у термін семи днів, проте такий сплив і він звернувся повторно. Отримавши з часом відповідь, із її змісту було встановлено, що його підпис як заявника і його особистий мали б бути належно завірені, остільки військова комісія не впевнена у тому хто насправді подав заяву про відстрочку. Цей факт вказує на системні порушення. Станом на 23.01.2025 року відповіді так і не отримав, чим було порушено його права та всі норми терміну розгляду по суті постанови №560і він був змушений звернутися із заявою до поліції у відповідності до норми п.4ст.214 КПК України про порушення кримінальної справи за ознаками ст.364, ст.365 КК України. В своїй заяві, реалізуючи права як заявника, просив: зареєструвати заяву безпосередньо до ЄРДР; почати досудове розслідування щодо викладених в заяві фактів; надіслати документ, який підтверджує прийняття і реєстрацію повідомлення про злочин та повідомити по телефону про вжиті заходи. Жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства, за його заявою, даний орган не вчиняв, чим порушив його права та законні інтереси.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату, місце розгляду скарги, в судове засідання не прибув. За змістом скарги та заяви від 14 квітня 2025 року, просив судовий розгляд провести без його участі.

Прокурор, слідчий, повідомлені про розгляд скарги, в судове засідання не прибули, зареєстровано письмове клопотання прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури Кіор О.П. від 10 квітня 2025 року про розгляд скарги без представника, що у відповідності до ст.306 КПК України не позбавляє права судового розгляду у їх відсутність.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, враховуючи належне повідомлення учасників судового процесу, дослідивши матеріали, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 303 КПК України встановлено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Так, згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно 20 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з рекомендованим листом на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 з питання про надання відстрочки від мобілізації його сину ОСОБА_2 по догляду за ним, як інвалідом війни 2 групи. Відповідь мала бути надана у термін семи днів, проте такий сплив і він звернувся повторно із заявою. Отримавши з часом відповідь, із її змісту було встановлено, що його підпис як заявника і його особистий мали б бути належно завірені, остільки військова комісія не впевнена у тому хто насправді подав заяву про відстрочку. Станом на 23.01.2025 року відповіді так і не отримав, чим було порушено його права та всі норми терміну розгляду заяви і він був змушений звернутися із заявою до поліції у відповідності до норми п.4ст.214 КПК України про порушення кримінальної справи за ознаками ст.364, ст.365 КК України. Рішення на даний час не прийнято, відомості до ЄРДР не внесено. Заявника не інформовано про результати розгляду звернення.

Слідчим суддею встановлено, що предметом скарги ОСОБА_1 є оскарження саме бездіяльності слідчого, як зазначено у назві скарги, і тому судовий розгляд здійсненовідповідно до заявлених вимог скаржником.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий чи прокурор мають прийняти рішення про внесення чи відмову у внесенні повідомлення про кримінальне правопорушення невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення. Однак, стадія досудового розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності п.5 ч.11ст.3 КПК України. Відповідно до ст.214 КПК України, саме слідчий та прокурор є суб`єктами, які реалізують завдання кримінального судочинства та є відповідальними особами щодо «якості» перевірки заяв, повідомлень про кримінальні правопорушення, оскільки на них покладається обовязок вивчення цих заяв та повідомлень і прийняття рішень по внесенню повідомлень про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань чи відмові у внесенні до ЄРДР. Законом передбачено обов`язок слідчого прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, прийняти і зареєструвати їх. Будь-яка відмова не допускається. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважається поданим з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність за винятком випадків, коли таке попередження неможливо зробити з об`єктивних причин - надходження заяви чи повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, непритомний стан заявника, відрядження, тощо. Слідчий, прокурор здійснюють свої повноваження відповідно до вимог КПК, починаючи з моменту надходження інформації про кримінальне правопорушення від заявника до правоохоронного органу, що фактично і є передумовою для початку досудового розслідування. Ця інформація подається у вигляді заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення як в усній формі викладена фізичною особою і оформлена в письмовій формі посадовою особою, так і письмово надіслана поштою або передана фізичною особою до відповідного органу, установи особисто. Реєстрація кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Положення ст.218 цього Кодексу. Реєстраторами ЄРДР є: прокурори, слідчі органів прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства та органів державного бюро розслідувань з моменту створення. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою передбачену законом юридичну відповідальність. Таким чином, саме слідчий та прокурор є особами, які відповідно до КПК України являються відповідальними особами за внесення тієї чи іншої інформації від громадян та юридичних осіб до ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення та здійснюють первинну юридичну оцінку цих заяв та повідомлень на предмет встановлення чи не встановлення в цих матеріалах ознак кримінального правопорушення. Відповідно до ч.7 ст.214 КПК України, якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобовязаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Розглядаючи скаргу, слідчий суддя враховує, що суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування Європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.

Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ "Руїс Торіха проти Іспанії", 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні "Бєлоусов проти України" у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. ("Алексахін проти України" п.55).

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються …орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

За обставинами даної справи, орган, який отримав заяву ОСОБА_1 мав надати юридичну оцінку повідомленню та матеріалам, які надійшли, внести відомості до ЄРДР або відмовити у внесенні та виконати обов`язок щодо інформування заявника про результати розгляду заяви.

На виконання ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 25 березня 2025 року до провадження суду не було надано органом поліцейської діяльності матеріалів за заявою ОСОБА_1 від 23 січня 2025 року до Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області, і відповідно не встановлено обставин, які б підтверджували належне виконання слідчим при розгляді заяви про кримінальне правопорушення обов`язків, визначених ст.214 КПК України, а тому скаргу ОСОБА_1 слід задоволити.

Керуючись ст.ст.214,303-307,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 23 січня 2025 року до Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області задоволити.

Зобов`язати Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області розглянути у відповідності до вимог ч.1ст.214 КПК України заяву ОСОБА_1 від 23 січня 2025 щодо надання відстрочки від мобілізації сину ОСОБА_1 та інформувати заявника про результати розгляду заяви.

Копію ухвали суду направити учасникам процесу, для відому.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О. М. Савенко