Провадження №: 1-в/336/111/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції із установи виконання покарань,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2022 року, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 204 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК закрито, засуджено ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 204 КК (у редакції Закону України № 4025-VI від 15 листопада 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з вилученням та знищенням вироблених товарів та з конфіскацією обладнання для його виготовлення; за ч. 1 ст. 199 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з вилученням та знищенням вироблених товарів та з конфіскацією обладнання для його виготовлення. На підставі ст. 71 КК до покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2022 року, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2012 року та остаточно призначено ОСОБА_4 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців з вилученням та знищенням вироблених товарів та з конфіскацією обладнання для їх виготовлення.

Також вироком постановлено стягнути із ОСОБА_4 у дохід держави витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 10 631 грн. 54 коп.

До суду звернувся засуджений із клопотанням, яким просить розблокувати рахунок та картку, призупинити рішення про стягнення з нього боргу за проведення експертиз. В обґрунтування клопотання зазначено, що у вересні-жовтні 2024 року судом була заблокована його картка «для виплат», на яку він отримував допомогу як інвалід 3 групи. Засуджений зазначає, що він не має джерел прибутку, в нього залишилися дві собаки та кіт, яких треба годувати. Також необхідно вносити плату за опалення будинку, родичів, які б могли б це робити за нього, він не має.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що не має інших клопотань та доповнень до цього клопотання, яке просив задовольнити.

Прокурор не мала заперечень проти задоволення клопотання засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що доводи клопотання про накладення судом арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках засудженого («блокування картки»), не знайшли свого підтвердження, адже такого рішення судом не ухвалювалося.

Суд зауважує, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у межах виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, зокрема, на кошти, що містяться на рахунках у банках.

Розділом Х вказаного Закону передбачений порядок та строки оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, а також та вимоги до скарги.

Враховуючи наведене, судом не встановлені підстави для задоволення клопотання засудженого у частині «розблокування рахунку та картки».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Засуджений просить призупинити судове рішення в частині стягнення витрат на проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, але такий спосіб захисту не передбачений законом.

Наявність же підстав, передбачених ст. 33 Закону, для відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення, засудженим не доведено та в ході клопотання не встановлено.

За наведеного клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1