Справа № 740/7387/24
Провадження № 1-кп/740/428/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000397 від 24.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на час кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується, в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 3 ст.190, ч. 5 ст. 361 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_4 05.06.2023 в денний час (точного часу слідством встановити не виявилося можливим), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 під вигаданим приводом оформлення фінансової допомоги від міжнародної гуманітарної організації «Червоний хрест», отримав доступ до особистих документів, виданих на ім`я ОСОБА_6 , та в подальшому за допомогою власного мобільного телефону марки «Redmi», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію», згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» («до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження»), здійснив фотографування ОСОБА_6 та її особистих документів а саме: паспорта громадянина України № НОМЕР_3 від 20.03.1997 виданого Ніжинським РВ УМВС України в Чернігівській області, РНОКПП № НОМЕР_4 , інформацію про фінансовий номер телефону ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , фотографії яких в подальшому зберігав з особистих мотивів, чим здійснив дії незаконного збирання та зберігання конфіденційної інформації про особу.

Цими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 182 КК України, а саме - незаконне збирання та зберігання конфіденційної інформації про особу.

2. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05.06.2023 близько 22 год. 34 хв. у ОСОБА_4 , перебуваючого за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, с. Хвилівка, вулиця Миру, буд. 3, виник протиправний умисел спрямований на несанкціоноване втручання у роботу інформаційної (автоматизованої) системи з керування банківськими рахунками АТ «УніверсалБанк».

ОСОБА_4 реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи з керування банківськими рахунками АТ «УніверсалБанк», спрямоване на виток та блокування інформації, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що згідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 64/2022 від 24.02.2022 № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, шляхом використання раніше незаконно отриманих персональних даних ОСОБА_6 та доступу до мобільного телефону останньої, з абонентським номером НОМЕР_5 , який є її фінансовим номером, як клієнта Акціонерного товариства «Універсал Банк» () далі - АТ "Універсал Банк", без відома та дозволу останньої, використовуючи свій мобільний телефон марки «Oppo», IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з встановленою у нього сім карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, увійшов до акаунту ОСОБА_6 у мобільному застосунку "Monobank", який забезпечує дистанційне банківське обслуговування банківської картки АТ "Універсал Банк" № НОМЕР_9 та змінив прив`язаний до аканту ОСОБА_6 фінансовий номер телефону НОМЕР_5 , на свій фінансовий номер НОМЕР_10 , отримавши при цьому повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_6 , що призвело до несанкціонованого витоку інформації, зокрема про стан рахунків останньої, яка відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею та блокування інформації в системі, оскільки користувач відповідної інформації в системі - ОСОБА_6 в результаті протиправних дій ОСОБА_4 втратила доступ до інформації в зазначеній системі.

Цими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 361 КК України, а саме - несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, що призвело до витоку та блокування інформації, вчинене в умовах воєнного стану.

3. Продовжуючи свою злочинну діяльність 07.06.2023, реалізовуючи свій прямий умисел на незаконне використання конфіденційної інформації про особу, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи персональні дані ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон: марки «Oppo», IMEI IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з встановленою у нього сім карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію», згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» («до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження»), а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення із нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, порушив недоторканість приватного життя ОСОБА_7 , що полягало у використанні персональних даних останньої, а саме прізвища, ім`я та по-батькові ОСОБА_6 , дати її народження, відомостей паспорту громадянина України, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, які без відома та згоди останньої 07.06.2023 в період часу з 02 год. 46 хв. по 04 год. 08 хв. зазначив на сайтах ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Авентус Україна» під час оформлення анкети-заяви на отримання кредиту, чим здійснив дії незаконного використання конфіденційної інформації про особу.

Цими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 182 КК України, а саме - незаконне використання конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно.

4. 07.06.2023 близько 02 год. 46 хв., продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, ОСОБА_4 , маючи персональні дані ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон: марки «Oppo», IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , із встановленою в нього сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, тобто шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно, видаючи себе за ОСОБА_6 , тобто шляхом обману ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», використовуючи конфіденційні дані ОСОБА_6 , здійснив оформлення кредиту за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклавши від імені ОСОБА_6 договір позики № 738936817 та отримав кредит в сумі 3000 грн., які були перераховані на картку АТ "Універсал Банк" № НОМЕР_9 .

Після цього ОСОБА_4 маючи доступ до мобільного застосунку "Monobank", який забезпечує дистанційне банківське обслуговування банківської картки АТ "Універсал Банк" № НОМЕР_9 розпорядився коштами на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» матеріальної шкоди на суму 3000 грн.

Цими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), а саме - заволодіння чужим майном (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

5. 07.06.2023 близько 03 год. 30 хв., продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, діючи повторно, ОСОБА_4 , маючи персональні дані ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон: марки «Oppo IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з встановленою у нього сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, тобто шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно, видаючи себе за ОСОБА_6 , тобто шляхом обману ТОВ «Мілоан», використовуючи конфіденційні дані ОСОБА_6 , здійснив оформлення кредиту за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Мілоан», уклав від імені ОСОБА_6 договір позики № 8167893 та отримав кредит в сумі 5000 грн., які були перераховані на картку АТ "СЕНС БАНК" № 4028-0820-0379-93-66.

Після цього ОСОБА_4 маючи доступ до банківської картки АТ "СЕНС БАНК" № НОМЕР_11 , розпорядився коштами на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Мілоан» матеріальної шкоди на суму 5000 грн.

Цими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), а саме - заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

6. 07.06.2023 близько 04 год. 08 хв., продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, діючи повторно, ОСОБА_4 , маючи персональні дані ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки марки «Oppo», IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з встановленою у нього сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, тобто шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно, видаючи себе за ОСОБА_6 , тобто шляхом обману ТОВ «Авентус Україна», використовуючи конфіденційні дані ОСОБА_6 , здійснив оформлення кредиту за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Авентус Україна», уклав від імені ОСОБА_6 договір позики № 6739479 та отримав кредит в сумі 4000 грн., які були перераховані на картку АТ "Універсал Банк" № НОМЕР_9 .

Після цього ОСОБА_4 маючи доступ до мобільного застосунку "Monobank", який забезпечує дистанційне банківське обслуговування банківської картки АТ "Універсал Банк" № НОМЕР_9 , розпорядився коштами на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Авентус Україна» матеріальної шкоди на суму 4000 грн.

Цими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), а саме - заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, фактичні обставини кримінальних правопорушень, що викладені в обвинувальному акті не оспорював, та по суті обвинувачення надав показання про те, що з ОСОБА_6 був знайомий, так як раніше працювали разом на одній роботі. Коли він був волонтером у Товаристві Червоного Хреста України, то вирішив спробувати отримати для ОСОБА_6 кошти як благодійну допомогу для відновлення житла, так як її будинок знаходився у місці, яке віднесено до тих, де велися бойові дії. Сфотографував особисті документи ОСОБА_6 і відправляв з іншими документами дистанційно із заявкою на отримання благодійної допомоги. Проте гроші не прийшли. Згодом, змінив у мобільному застосунку Монобанк у особистому кабінеті ОСОБА_6 фінансовий номер на свій та через Інтернет на сайтах фінансових компаній шляхом заповнення анкет із зазначенням особистих даних ОСОБА_6 оформив від її імені три кредити на суми 3 000 грн, 4000 грн та 5000 грн. Кредитні кошти надійшли на її віртуальну картку і у додатку Монобанк він їх переказав на картку знайомої, якою користувався і вивів гроші у готівку та витратив на сплату оренди за найману квартиру, на харчі та на бензин. Заподіяну шкоду відшкодував. Так, мати, яка нині проживає у Канаді, перерахувала кошти дівчині ОСОБА_8 , з якою перебуває у стосунках і збирається зареєструвати шлюб, а дівчина перерахувала кошти ошуканим фінансовим установам. У скоєному каявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 , представники потерпілих: ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Мілоан» у судове засідання не з`явилися. У матеріалах кримінального провадження містяться їх заяви, з яких вбачається, що вони не мають заперечень щодо розгляду кримінального провадження без їх участі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій, фактичні обставини кримінального правопорушення в межах обвинувачення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений та інші учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміновані обвинуваченому діяння повністю доведені і вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 182 КК України як незаконне збирання та зберігання конфіденційної інформації про особу; за ч. 2 ст. 182 КК України як незаконне використання конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно; за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) як заволодіння чужим майном (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) як заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; та за ч. 5 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, що призвело до витоку та блокування інформації, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, і відомості про особу винного.

Вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення згідно із ст. 12 КК України відносяться до кримінального поступку (ч. 1 ст. 182 КК), нетяжкого злочину (ч.2 ст.182 КК), тяжкого злочину (ч. 3 ст. 190 КК), та особливо тяжкого злочину (ч. 5 ст. 361 КК).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку всім потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

ОСОБА_4 є працездатним чоловіком 28 років, з середньою освітою, офіційно працевлаштований не був, скарг на нього за місцем проживання не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на час вчинення у червні 2023 року кримінальних правоворушень не знятих і не погашених судимостей не мав.

Ураховуючи особу винного та зазначені конкретні обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч.3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) у виді та межах, передбачених санкціями вказаних частин статей КК України.

Щодо призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 361 КК України, суд ураховує, що відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК.

Суд приймає до уваги вказані норми закону, приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні наявні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Зміни до ст. 361 КК України щодо посилення відповідальності за несанкціоноване втручання в автоматизовані інформаційні системи були прийняті на початку введення в Україні воєнного стану для забезпечення підвищеного захисту інформаційних, передусім державних, ресурсів, в умовах збільшення кіберзагроз, в тому числі від держави агресора, що слідує із пояснювальної записки до законопроекту про внесення відповідних змін.

Обставини вчиненого ОСОБА_4 втручання в інформаційну автоматизовану систему, що полягало у зміні фінансового номера у особистому кабінеті мобільного банкінгу, свідчать, що рівень загрози кібербезпеці від його дій є неспівмірний з тими загрозами, які становлять протиправні дії в сфері функціонування електронних інформаційних (автоматизовани) систем, на протидію яким встановолено кримінальну відповідальність в умовах воєнного стану за ч. 5 ст. 361 КК України.

Враховуючи вищезазначені обставини у їх сукупності, зокрема, наявність двох обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, особу обвинуваченого і позиції потерпілих, які не просять суворо карати ОСОБА_4 , суд вважає, що зазначене свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 5 ст. 361 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 5 ст. 361 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язані з доступом (збирання, зберігання, використання, поширення, опрацювання, ознайомлення) до конфіденційної інформації про третіх фізичних або юридичних осіб, оскільки злочини вчиненні саме у зв`язку з виконанням волонтерської діяльності, пов`язаної з доступом до особистих даних іншої фізичної особи. Додаткове покарання згідно з ч. 3 ст. 55 КК України поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили.

Призначаючи покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненнні яких ОСОБА_4 визнається судом винуватим цим вироком, суд застосовує положення ч. 1 ст. 70 КК України і вважає необхідним призначити покарання за сукупністю цих кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

ОСОБА_4 вчинив ці кримінальні правопорушення до ухвалення стосовно нього вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.10.2024, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України та за правилами ч. 4 ст. 70 КК України - 3 роки 9 місяців позбавлення волі.

За таких умов, при призначенні остаточної міри покарання слід керуватися положеннями ч. 4 ст. 70 КК України та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області щодо ОСОБА_4 від 23.10.2024, тобто частково приєднати до покараня, призначеногоз за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 23.10.2024.

З урахуванням того, що ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 26.07.2023 накладено арешт на майно, то ухвалюючи вирок у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт слід скасувати у зв`язку із припиненням потреби у його подальшому застосуванні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

При цьому, суд ураховує, що спеціальна конфіскація відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 96-2 КК України застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З урахуванням вищевикладеного, до речового доказу, а саме телефону марки Redmi 10 Pro Max, який був використаний для вчинення злочину, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Витрати на залучення експертів відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 3 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 361 КК України та призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 182 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- ч. 2 ст. 182 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- ч. 5 ст. 361 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язані з доступом (збирання, зберігання, використання, поширення, опрацювання, ознайомлення) до конфіденційної інформації про третіх фізичних або юридичних осіб строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, що пов`язані з доступом (збирання, зберігання, використання, поширення, опрацювання, ознайомлення) до конфіденційної інформації про третіх фізичних або юридичних осіб строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.10.2024, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язані з доступом (збирання, зберігання, використання, поширення, опрацювання, ознайомлення) до конфіденційної інформації про третіх фізичних або юридичних осіб строком на 3 роки.

У строк основного покарання у виді позбавлення волі, остаточно призначеного ОСОБА_9 за цим вироком, зарахувати строк покарання, частково відбутий за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.10.2024, та рахувати строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком - з 30.07.2024.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язані з доступом (збирання, зберігання, використання, поширення, опрацювання, ознайомлення) до конфіденційної інформації про третіх фізичних або юридичних осіб - обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчогосудді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.07.2023, на телефон марки Redmi 10 Pro Max, телефон марки Samsung Duos, які належать ОСОБА_4 , банківську карту № НОМЕР_12 , сім-карту оператора Київстар, запаковані до спеціального пакету № 7159572; телефон марки Xiomi Phone Max, який належить ОСОБА_4 , дві сім-карти оператора Київстар, запаковані до спеціального пакету №7159569, три банківські карти № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , запаковані до спеціального пакету №7159568, банківська карта Сенс іменна ОСОБА_10 , що запакована до спеціального пакету №7159591.

Речові докази:

- телефон марки Xiomi Phone Max та телефон марки Samsung Duos, передані до камери зберігання речових доказів Ніжинського РУП по квитанції №Д-102/2023 від 03.10.2023 - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як власнику;

- банківську карту № НОМЕР_12 та сім-карту оператора Київстар, які запаковані до спеціального пакету № 7159572; дві сім-карти оператора Київстар, запаковані до спеціального пакету № 7159569; передані до камери зберігання речових доказів Ніжинського РУП по квитанції №Д-102/2023 від 03.10.2023 - знищити;

- три банківські карти № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , запаковані до спеціального пакету №7159568, банківську картку Сенс іменна ОСОБА_10 , що запакована до спеціального пакету № 7159591, і додані до матеріалів судового провадження, - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- телефон марки «Redmi Note 9», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - залишити ОСОБА_6 .

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України речовий доказ - телефон марки Redmi 10 Pro Max, який переданий до камери зберігання речових доказів Ніжинського РУП по квитанції №Д-102/2023 від 03.10.2023 - конфіскувати у власність держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1