ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 Справа №607/17104/24 Провадження №1-кп/607/1022/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 дистанційно в режимі відеоконференції, у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №0000081, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ленінка Устинівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудженого,

про обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України,-

встановив:

Солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог статей 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статями 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_3 , без поважних причин о 8 годині 30 хвилин 20 травня 2019 року не з`явився, та в подальшому, проводячи час на власний розсуд, о 08 годині 30 хвилин 13 липня 2024 року прибув до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

На запитання, в порядку передбаченому ст.348 КПК України, у судовому засіданні ОСОБА_4 надав відповіді: суть обвинувачення зрозуміла, визнає себе винним, бажає надавати показання.

В порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи, що учасники не заперечували, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, лише допитати обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання: 20 травня 2019 року не з`явився на військову службу у зв`язку з сімейними обставинами, через розлучення з дружиною; все було так, як вказано в обвинувальному акті; вину визнає; у вчиненому щиро розкаюється.

Отже, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем. Його дії кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан здоров`я, характеристику, обставини, що пом`якшують покарання це щире каяття, визнання вини, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин через розірвання шлюбу і те, що він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою №33 від 20 січня 2020 року. Обставин, що обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

З метою виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання передбачене ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. Однак, з врахуванням особи винного і наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути перевихованим без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до ст.75 КК України, його доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись статтями 8, 62, 129 Конституції України, 349, 369-371, 373-376, 392-395, 532, 535 КПК України, 50, 51, 63, 65, 66, 75, 76, 407 КК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1