Провадження № 1-кс/344/4573/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Богдан, Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, в рамках кримінального провадження № 0000449 від 19.06.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого посилається на те, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000449 від 19.06.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Матеріали вказаного кримінального провадження виділені із матеріалів кримінального провадження № 0000006 від 04.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 не пізніше вересня 2024 року, маючи на меті отримання незаконних доходів створив та очолив організовану групу, предметом діяльності якої було незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску до країн Європейського Союзу.

До складу вказаної організованої злочинної групи добровільно увійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Впродовж грудня 2024 ? лютого 2025 року організована група під керівництвом ОСОБА_7 , в тому числі й ОСОБА_6 , з корисливих мотивів організувала та здійснила незаконне переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску в напрямку Румунії ОСОБА_13 та ще трьох громадян України.

Крім цього, встановлено, що впродовж лютого 2025 року організована група під керівництвом ОСОБА_7 , в тому числі й ОСОБА_6 , з корисливих мотивів організувала та здійснила незаконне переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску в напрямку Румунії ОСОБА_14 та ще трьох громадян України.

За вказану незаконну діяльність учасники організованої злочинної групи отримали грошові кошти у сумі щонайменше 8500 доларів США та 1920 Євро, які розподілили між собою.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчиненими щодо кількох осіб, організованою групою, з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчиненими щодо кількох осіб, повторно, організованою групою, з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, у відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6,11 КПК України, 09.06.2025 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_6 перебуває за межами України, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що на даний час підозрюваний ОСОБА_6 перебуває за межами України, не з`являється без поважних причин на виклик та його

точне місцезнаходження невідоме, 19 червня 2025 року П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними на даний час в ході досудового розслідування матеріалами, зокрема, протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_6 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, останній володіє широким колом зв`язків серед мешканців прикордонних районів Закарпатської області, а відтак, у випадку незастосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може скористатись «послугами» учасників організованої групи, які на даний час не затримані для того, щоб незаконно покинути територію України для подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду за межами України. Також на даний час встановлено, що ОСОБА_6 з січня 2022 року перебуває за межами України, а відтак, в останнього є достатньо засобів для тривалого перебування за кордоном. Крім цього, самими ж учасниками організованої групи озвучено, що станом на лютий 2025 року ними організовано незаконне переправлення через державний кордон України близько 120 осіб, що за приблизними підрахунками дало змогу їм грошові кошти в сумі 720 000 доларів США (з огляду на те, що за незаконне переправлення ОСОБА_13 учасники групи отримали грошові кошти в сумі 6000 доларів США, а за незаконне переправлення ОСОБА_14 6500 доларів США); незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_6 , шляхом вмовляння, підкупу чи погроз зможе впливати на показання свідків, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування. Також, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що частина підозрюваних, які є його односельчанами, надає викривальні показання стосовно нього, зможе впливати також на них з метою подальшої їх відмови від раніше наданих показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду. На цей час не встановлено повне коло осіб, що причетні до вчинення указаного злочину, а тому ОСОБА_6 може вчинити дії, щодо повідомлення таких осіб про обставини провадження, узгоджувати з ними свої дії та показання і таким чином перешкоджати встановленню всіх обставин кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_6 , використовуючи свої знання, вміння та зв`язки із мешканцями прикордонних сіл, з метою одержання доходів може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості під час досудового розслідування контролювати місця його перебування.

На підставі наведених обставин справи, просив суд застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, зазначила, що ОСОБА_6 виїхав за межі України до пред`явлення йому підозри, а тому невідомо чи він знає про підозру. Просила суд відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши прокурора, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000449 від 19.06.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Матеріали вказаного кримінального провадження виділені із матеріалів кримінального провадження № 0000006 від 04.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, у відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6,11 КПК України, 09.06.2025 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_6 перебуває за межами України, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

19 червня 2025 року П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними на даний час в ході досудового розслідування матеріалами, зокрема, протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, є тяжким злочином, оскільки за його вчинення передбачено покарання позбавленням волі на строк до дев`яти років.

На даний час ОСОБА_6 перебуває за межами України, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого у разі визнання його винуватим, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, останній перебуває за межами України, де переховується від органів досудового розслідування та суду, оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

В порядку ч. 6 ст.193 КПК України застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Богдан, Рахівського району Закарпатської області, громадянина України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17