Ухвала

15 липня 2025 року

м. Київ

справа №578/276/22

провадження № 51-4356 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року щодо неї,

встановив:

У касаційній скарзі від 24 березня 2025 року ОСОБА_4 порушувала питання про перегляд вироку місцевого суду щодо неї судом касаційної інстанції.

Проте засуджена просила скасувати вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року, не заявляючи при цьому вимоги щодо скасування рішення суду апеляційної інстанції, предметом перегляду якого був вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року, що не узгоджувалось із наведеними положеннями закону та позбавляло суд можливості визначитись із предметом касаційного оскарження. При цьому ОСОБА_4 також не зазначала дату постановлення ухвали суду апеляційної інстанції за результатами перегляду вироку місцевого суду та дату отримання нею копії рішення суду апеляційної інстанції, що позбавляло Суд можливості перевірити дотримання строків касаційного оскарження.

Також, у порушення вимог ст. 436 Кримінального процесуального кодексу України ( далі - КПК), в прохальній частині своєї касаційної скарги засуджена, просила:

- скасувати вирок суду першої інстанції;

- постановити новий вирок, яким виправдати її в частині засудження за ч. 3 ст. 152 Кримінального кодексу України (далі - КК);

- направити справу на повторний розгляд;

- під час підготовчого судового засідання вирішити питання про тимчасове залишення її в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» до постановлення остаточного рішення;

- витребувати з ДУ «Сумський слідчий ізолятор» її особову справу;

- видати окрему ухвалу,

що не узгоджувалося із положеннями вищезазначеної статті, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Крім цього, всупереч положенням ч. 2 ст. 427, ст. 438 КПК засуджена не вказувала у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що могли бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, та не зазначила, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду (судам) ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім зазначеного вище, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги не було додано копії судових рішень, які оскаржуються.

У зв`язку із допущеними недоліками Верховний Суд ухвалою від 27 березня 2025 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишив без руху, надавши останній п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання цієї ухвали.

18 червня 2025 надійшла касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 на усунення недоліків.

Ознайомившись зі змістом скарги поданої на усунення недоліків, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджена ОСОБА_4 знову не дотрималась положень КПК та таким чином, не усунула недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 27 березня 2025 року.

Так, відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак засуджена у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі, в порушення вимог ч. 1 ст. 424 , ст. 436 КПК, просить:

- відкрити провадження за її касаційною скаргою та скасувати вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року, не заявляючи при цьому вимоги щодо скасування рішення суду апеляційної інстанції, предметом перегляду якого був вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року,

- постановити новий вирок, в якому застосувати ст. ст. 69, 69-1, 75, 66, п. п. 1, 7 ст. 67 КК;

- під час підготовчого судового засідання вирішити питання про тимчасове залишення її в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» до постановлення остаточного рішення;

- витребувати з ДУ «Сумський слідчий ізолятор» її особову справу;

- видати окрему ухвалу,

що не узгоджується із наведеними положеннями вищезазначеної статті, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги та позбавляє суд можливості визначитись із предметом касаційного оскарження, оскільки порядку касаційного перегляду виключно вироку суду першої інстанції, не переглянутого у апеляційному порядку, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.

При цьому засуджена ОСОБА_4 знову не зазначає дату постановлення ухвали суду апеляційної інстанції за результатами перегляду вироку місцевого суду та дату отримання нею копії рішення суду апеляційної інстанції, що позбавляє Суд можливості перевірити дотримання строків касаційного оскарження.

Крім того, всупереч положенням ст. 438 КПК, засуджена ОСОБА_4 не вказує у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, та не зазначає, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду (судам) ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

До поданої на усунення недоліків касаційної скарги засуджена знов не долучила копії судових рішень, які оскаржуються.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки засуджена не усунула недоліки, визначені в ухвалі суду касаційної інстанції, така касаційна скарга підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути касаційну скаргузасудженої ОСОБА_4 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року щодо неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3