Справа № 306/475/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/432/25, за апеляційною скаргою заступника керівника окружної прокуратури начальника Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду від 10 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду від 10 червня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 209 КК України ОСОБА_6 та обрано щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю у межах строку досудового розслідування на 40 днів.

На ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за викликом; не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора; утримуватися від спілкування із підозрюваними та свідками; здати на зберігання до Мукачівського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Cтрок запобіжного заходу та строк дії ухвали встановлено до 17:00 години 19.07.2025 року.

В ухвалі суду констатовано, що слідчий СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 звернувся до Свалявського районного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 . В обгрунтування доводів зазначив, що у провадженні слідчого відділення ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 24.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України. У клопотанні вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «НТЛ ГАРАНТ-БУД», реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами місцевого бюджету в особливо великих розмірах, на виконання договору підряду № 2 від 19.07.2021, склав та підписав довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми № КБ-3 та акти приймання виконаних будівельних робіт та витрат форми № КБ-2в, в які вніс завідомо неправдиві відомості щодо обсягів та вартості робіт, які фактично виконані не були, після чого отримав бюджетні кошти від відділу освіти, молоді та спорту, культури, туризму та зовнішніх зв`язків Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області на розрахункові рахунки ТОВ «НТЛ ГАРАНТ-БУД» в сумі 12 123 030,00 грн., з яких фактичні обсяги та вартість виконаних будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція з розширенням Полянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області за адресою с. Поляна, вул. Духновича, 59 склали 6 579 075,60 грн., а решта будівельних робіт, що вказані в актах виконання будівельних робіт на суму 5 543 954,40 грн., реально виконані не були. Надалі, з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_10 , за попередньою змовою із директором ПП «Комунал» ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що право на використання та розпорядження частиною коштів відділу освіти, молоді і спорту, культури, туризму та зовнішніх зв`язків Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області набуте ним унаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, маючи на меті приховати злочинне походження грошових коштів, у період часу з 29.07.2021 по 20.10.2022, здійснив фінансові операції з перерахування грошових коштів в сумі 1 780 000,00 грн. із розрахункового рахунку НОМЕР_1 , що було відкрито ТОВ «НТЛ ГАРАНТ-БУД» у АТ КБ «ПриватБанк», на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , що було відкрито ПП «Комунал» у АТ «Комінвестбанк», за удавані (безтоварні) операції купівлі/продажу з призначенням платежу - «Оплата за послуги». У подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із директором ТОВ «НТЛ ГАРАНТ-БУД» ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що право на використання та розпорядження частиною грошових коштів відділу освіти, молоді і спорту, культури, туризму та зовнішніх зв`язків Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області набуте ОСОБА_10 унаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, яке передувало легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, маючи на меті приховати злочинне походження грошових коштів, у період часу з 29.07.2021 по 20.10.2022 впродовж наступних днів після зарахування вищевказаних коштів на розрахунковий рахунок ПП «Комунал» НОМЕР_2 , через касу Полянського відділення АТ «Комінвестбанк» за адресою: с. Поляна, по вул. Духновича, 65, Мукачівського району, Закарпатської області, здійснив переведення безготівкових грошових коштів в сумі 1 780 000,00 грн. в готівкові кошти, тим самим легалізувавши їх на свою користь. ОСОБА_6 за попередньою змовою із директором ТОВ «НТЛ ГАРАНТ-БУД» ОСОБА_10 , у період часу з 29.07.2021 року по 20.10.2022 року, достовірно усвідомлюючи незаконність походження отриманих доходів, вчинив активні дії з легалізації (відмивання) доходів, одержаних внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, перевівши безготівкові кошти в сумі 1 780 000,00 грн. у готівкові кошти, легалізувавши їх таким чином.

Вказані умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 209 КК Українию.

03 червня 2025 року громадянину ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

В обгрунтування доводів клопотання слідчий СВ зазначив, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №67/24 від 14.02.2025 року, висновком судової економічної експертизи №СЕ-19/107-25/3422-ЕК від 08.04.2025 року, висновком аналітичного дослідження №10/07-16-08-00-11/33266067 від 17.03.2025 року, протоколом огляду місця події від 22.10.2024 року за участю судового експерта у галузі будівельно-технічної експертизи та представників Полянської ТГ. Вказав, що обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту та застави не вбачається за можливе, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, створюються реальні підстави вважати, що в разі обрання даного запобіжного заходу підозрюваний буде мати можливість покинути межі Закарпатської області. Також на даний час слідством не встановлено усі докази вчинених злочинів, а це у тому числі інші свідки та можливі очевидці вказаних кримінальних правопорушень. Відповідно при застосуванні домашнього арешту підозрюваний зможе знищити, переховати сліди кримінальних правопорушень, які слідство у подальшому планує використати в якості доказів вчинених ним кримінальних правопорушень. Окрім того, при обранні вказаного запобіжного заходу підозрюваний може впливати на свідків, які на даний час у провадженні не допитані. Також підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінальних правопорушень, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження); знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності та унеможливлення органом досудового розслідування фіксації у передбаченому КПК України порядку доказів вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_6 , оскільки орган досудового розслідування на даний час продовжує здійснювати збір доказів у кримінальному провадженні, відшукувати конкретні речі та документи, що мають значення для провадження та нерозривно пов`язані із діяльністю. Вимоги в клопотанні мотивує тим, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що унеможливлює застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. Просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах досудового розслідування на 60 днів.

Зі змісту ухвали слідує, що надані заступником начальника СВ матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000005 на обґрунтування підозри, повідомленої ОСОБА_6 в обсязі долученому до клопотання, а саме дані, які містяться в копіях процесуальних документів та протоколах слідчих дій, висновках експертів, слідчий є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України. Разом з цим, слідчий суддя вказує, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 . Такий запобіжний захід слідчий є адекватним для запобігання ризику переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей. Також слідчий суддя констатував, що всі документи, які є доказами у справі, вилучені органом досудового слідства; злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 є злочином, доказами у якому можуть служити саме письмові докази (документи). Крім того, станом на 10.06.2025 року ОСОБА_6 не був затриманий, з`являвся за викликом, отже орган досудового слідства не довів ризику можливості ухилення ОСОБА_6 від слідства шляхом переховування. Врахувавши наведене, слідчий суддя зазначив, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосуванням електронного засобу контролю та забороною залишати житло підозрюваному за місцем проживання цілодобово - буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі підозрюваного та тяжкості висунутої підозри ОСОБА_6 і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з цією ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні №0000005, з чим погодився і слідчий суддя. Однак, слідчим суддею не взято до уваги наявність встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КК України. На думку прокурора, вказане свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки наявні обґрунтовані підстави вважати, що такі ОСОБА_6 дотримані не будуть. Крім цього вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 03.06.2025, відповідно двомісячний строк досудового розслідування визначено до 03.08.2025. Однак, слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрав відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 40 днів, тобто до 19.07.2025 (фактично за два тижні до закінчення строків досудового розслідування). Разом з цим констатує, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, буде не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов?язків, тому необхідною і достатньою мірою підозрюваному може бути застава в розмірі 1 786 250 грн., що складає 590 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 590 = 1 786 520), що фактично дорівнює сумі завданих матеріальних збитків, з урахуванням матеріального становища, оскільки ОСОБА_6 , має у своїй власності значну кількість об?єктів нерухомого майна. Враховуючи наведене просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 03.08.2025 з визначенням розміру застави не менше 590 розміру неоподаткованих мінімумів для працездатних осіб, що становить не менше 1 786 520 грн., з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного на захист. Разом з цим, у розгляді клопотання брав участь прокурор ОСОБА_11 .

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані заступником начальника СВ матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000005 на обґрунтування підозри, повідомленої ОСОБА_6 в обсязі долученому до клопотання, а саме дані, які містяться в копіях процесуальних документів та протоколах слідчих дій, висновках експертів є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , а також те, що такий запобіжний захід є адекватним для запобігання ризику переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Разом з цим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України, строк тримання особи під вартою, визначений слідчим суддею, не може перевищувати 60 діб з моменту взяття під варту. Разом з цим, ця норма не зобов`язує слідчого суддю призначати саме максимальний строк, що запитується стороною обвинувачення.

З аналізу вказаної норми слідує, що слідчий суддя наділений дискреційними повноваженнями щодо визначення розміру строку тримання під вартою, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, ступеня ризиків, характеру кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Обсяг та межі такого строку повинні бути пропорційними поставленій меті забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Твердження сторони обвинувачення про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів не позбавляє суд права визначити інший, коротший строк застосування запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю. При цьому 60-денний строк не є обов`язковим до застосування, якщо мету запобіжного заходу можливо досягти у межах менш тривалого строку.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим і законним висновок слідчого судді про визначення строку тримання під вартою в межах 40 днів, що відповідає принципам пропорційності, необхідності та адекватності, передбаченим статтями 5, 177, 178 та 197 КПК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт без застосування електронного засобу контролю, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Доводи апеляційної скарги про те, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 590 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 786 520 грн., - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак і жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За цих обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Разом з цим, на підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за викликом; не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора; утримуватися від спілкування із підозрюваними та свідками; здати на зберігання до Мукачівського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника окружної прокуратури начальника Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , відхилити.

Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду від 10 червня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: