Справа № 344/7657/25
Провадження № 1-кс/344/3376/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного 04 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000082 від 04 жовтня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у період часу з грудня 2024 року по квітень 2025 року, порушуючи встановлений законодавством порядок обігу підакцизних товарів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, вирішила вчинити злочини, пов`язані з незаконним обігом підакцизних товарів, а саме незаконне зберігання з метою збуту, а також виготовлення та збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв з використанням підроблених марок акцизного податку на таку продукцію.

29 квітня 2025 рокуОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 04.12.2024, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 17.02.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 05.02.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 19.02.2025, протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 20.02.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 21.02.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 19.01.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 24.03.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 08.04.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 14.04.2025, протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 31.03.2025, протоколом обшуку від 16.04.2025, висновком експерта № СЕ-19/109-25/5552-ДД від 11.04.2025, висновком експерта № СЕ-19/109-25/5558-ДД від 11.04.2025, висновком експерта № СЕ-19/109-25/5557-ДД від 11.04.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 199 цього Кодексу, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає максимальне покарання за його вчинення десять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Крім цього, ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України віднесено до нетяжких злочинів, проте за його вчинення передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, а саме:

- пункт 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана усвідомлює про можливість призначення її покарання у вигляді позбавлення волі в разі доведення її вини в суді;

- пункт 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки її в ході досудового розслідування стануть відомі їхні анкетні дані;

- пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 , може приховувати докази її злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 30 квітня 2025 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання на підставах, викладених у клопотанні.

Слідчий у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Підозрювана не заперечувала щодо задоволення вимог клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваної, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до частини першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованому підозрюваній кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 04.12.2024, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 17.02.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 05.02.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 19.02.2025, протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 20.02.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 21.02.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 19.01.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 24.03.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 08.04.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 14.04.2025, протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 31.03.2025, протоколом обшуку від 16.04.2025, висновком експерта № СЕ-19/109-25/5552-ДД від 11.04.2025, висновком експерта № СЕ-19/109-25/5558-ДД від 11.04.2025, висновком експерта № СЕ-19/109-25/5557-ДД від 11.04.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 Кримінального кодексу України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити вказані правопорушення.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування

та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрювана усвідомлює про можливість призначення її покарання у вигляді позбавлення волі в разі доведення її вини в суді.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваної ОСОБА_5 та характером і тяжкістю злочинів, у вчиненні яких вона підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, що даний ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчим та прокурором обґрунтований та наразі підтверджений, оскільки ОСОБА_5 може приховувати докази її злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Згідно частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у пунктах 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, і такі ризики не зменшилися.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 не виключатиме ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Також застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваної джерел доходів, достатніх для внесення застави, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для неї. Також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків.

У судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до підозрюваного, враховуючи наведені у клопотанні ризики, репутацію підозрюваної, тяжкість вчинених нею кримінальних правопорушень, те, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, з урахуванням вимог статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваній у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце свого постійного проживання за адресою: будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На переконання слідчого судді, перебування під домашнім арештом забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, даний запобіжний захід є співмірним і доцільним у даному кримінальному провадженні, реалізація цього запобіжного заходу не позбавляє підозрювану права під час перебування під домашнім арештом звернутися до слідчого чи прокурора про надання дозволу на залишення місця проживання.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на підозрювану слід покласти обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 червня 2025 року включно.

Заборонити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою:будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Обов`язки, покладені на підозрювану, діють протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 30 червня 2025року включно.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1