Справа № 350/1631/24
Провадження № 11-кп/4808/341/25
Категорія ст.126-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач
10 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цінева Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один ) рік.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив домашнє насильство, тобто умисно систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо особи, з якою перебуває в сімейних відносинах, що призвело до її психологічних страждань, погіршення якості її життя.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи на профілактичному обліку у секторі превенції ВП №2 (смт. Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, як «кривдник», та будучи раніше судимою особою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», знову умисно та безпричинно, вчинив по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_11 психологічне та фізичне насильство. Так, 20.08.2024 приблизно о 08:00 год., ОСОБА_10 в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про "Запобігання та протидію домашньому насильству», перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо фізичного здоров`я потерпілої та бажаючи їх настання, умисно, вчинив фізичне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_11 , в ході якого за допомогою пластмасової труби наніс їй один удар в область лівої ноги та один удар в область правої ноги, після чого, взявши до рук шматок будівельної цегли, кинув у сторону потерпілої, а саме в область грудної клітки, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці грудної клітки справа, синця в ділянці лівої ноги, садна в ділянці правої ноги, які згідно висновку експерта №131 від 22.08.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Унаслідок умисних систематичних, протиправних дій ОСОБА_10 , які об`єднані спільним умислом, потерпілій ОСОБА_11 завдано психологічних та фізичних страждань, що виразилось у втраті енергійності, повноцінного сну та відпочинку, втомі, фізичному дискомфорті, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживань.
Не погоджуючись з вказаним вироком суду, прокурор Рожнятівського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Застосувати відповідно до ст. 59-1 КК України обмежувальний захід до ОСОБА_10 , поклавши на нього обов`язок відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 59-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці. В решті вирок суду залишити без змін.
Зокрема, посилається на те, що суд при ухваленні вироку не поклав на засудженого ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, з урахуванням положень ч. 1 ст. 91-1 КК України та обставин вчиненого кримінального правопорушення, системного характеру таких дій з боку обвинуваченого, вважає необхідним застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 обмежувального заходу направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, оскільки це сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покращенню психологічного здоров`я потерпілої.
Під час апеляційного розгляду:
- прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги;
- обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував проти вищевказаних доводів прокурора та просив суворо не карати за вчинене правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась, хоча неодноразово повідомлялась судом про розгляд провадження , не повідомила про причини неявки та не просила відкласти провадження з метою забезпечення її участі в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим суд вважав за можливе розглянути провадження за відсутності потерпілої.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за ст. 126-1 КК України у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.
Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо необхідності скасування вироку суду щодо ОСОБА_10 у частині призначеного покарання, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 суд відніс повне визнання ним вини, щире каяття у вчиненому та сприяння у розкритті кримінального правопорушення, думку потерпілої щодо призначення не суворого покарання.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому суд визнав вчинення правопорушення щодо особи похилого віку.
З урахуванням всіх вказаних обставин в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у межах санкції, встановленої ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
При цьому, ч. 2 ст. 59-1 КК України визначено, що суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання,роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Крім того, ч.3 ст. 59-1 КК України передбачено право суду покласти по засудженого до пробаційного нагляду додаткові обов`язки.
З аналізу вищевказаних вимог кримінального закону вбачається, що під час призначення судом покарання у вигляді пробаційного нагляду покладення на засудженого обов`язків, передбачених ч. 2 ст.59-1 КК України, складає невід`ємну частину цього заходу примусу, забезпечуючи його мету, та є обов`язковим (безумовним).
В свою чергу, застосування обов`язків, визначених у ч.3 ст.59-1 КК України, віднесено до дискреційних повноважень суду з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.
Проте, всупереч наведеним приписам Закону, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_10 покарання у вигляді пробаційного нагляду, безпідставно не поклав на нього обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, судом першої інстанції не було враховано тієї обставини, що ОСОБА_10 раніше був судимий вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківсбької області від 02.11.2023 року за ст. 126-1 КК України за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_11 до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, на шлях виправлення не став, а продовжив вчиняти домашнє насильство відносно останньої.
Положеннями ч. 1 ст. 91-1 КК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження програми для кривдників.
За таких обставин, оскаржуваний вирок у частині призначення обвинуваченому покарання належить скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, а також принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, характер інкримінованого і доведеного протиправного діяння обвинуваченого, дані про його особу, колегія суддів приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік із покладанням, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, обов`язків. Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, до ОСОБА_10 необхідно застосувати обмежувальний захід у виді проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.
Колегія суддів вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.
З урахування викладеного, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання та постановити в цій частині новий вирок.
Керуючись ст.ст. 370,374,404,405,407,409,418,419,420,421 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Рожнятівського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Призначити ОСОБА_10 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один ) рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_10 обмежувальний захід у виді проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

В решті вирок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2025 року залишити без змін.

Вирок Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5