УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 202/132/24

провадження № 51-1167 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року,

установила:

Захисник звертався з касаційною скаргою на згадані судові рішення. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (далі - Суд) ухвалою від 7 лютого 2025 року залишив без руху і надав строк для усунення недоліків. У рішенні Суду також було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте з тексту нового звернення убачається, що при його поданні вимог ст. 427 КПК знову не додержано й повною мірою не усунуто недоліків, на які було вказано в ухвалі від 3 квітня 2025 року.

Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути автору на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках й порядку.

Приводом для ревізії судових рішень у касаційному порядку є звернення особи, зміст якого має кореспондуватися з нормативним урегулюванням.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування. Тому в ст. 427 цього Кодексу законодавець установив конкретні вимоги до змісту скарги, наслідком недодержання яких є її повернення.

За положеннями згаданої статті, скаржник повинен умотивувати свою позицію, зазначивши, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з огляду на підстави для їх зміни або скасування судом касаційної інстанції, визначені в ст. 438 КПК. Тобто в скарзі необхідно відобразити, які норми закону в конкретній справі порушили суди попередніх інстанцій і сформулювати заявлену вимогу відповідно до ст. 436 КПК, котрою регламентовано повноваження Суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Обов`язковість викладення цього також зумовлено принципом юридичної визначеності, корелюється з приписами ч. 1 ст. 433, ч. 3 ст. 442 вказаного Кодексу.

Окресленого при поданні нової скарги не було враховано.

Так, у новій скарзі захисник просить ухвалити постанову про зміну вироку місцевого суду, визнавши засудженого винним у вчиненні діяння, передбаченого ч. 1 ст. 414 замість ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, і призначити покарання в межах санкції закону, що не пов`язане з позбавленням волі. Однак заявлена вимога про зміну лише вироку за наявності ще й ухвали апеляційного суду в юридичному аспекті суперечить приписам ст. 436 КПК (повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги). Процесуально, без втручання в рішення суду апеляційної інстанції, котрим вирок було залишено без змін, неможливо вирішити питання про зміну правової кваліфікації вчиненого засудженим кримінального правопорушення.

За відсутності належно сформульованої вимоги суд касаційної інстанції позбавлений можливості належно виконати приписи ч. 3 ст. 26 КПК, правильно визначити межі перегляду, а інші учасники висловити свою позицію та повною мірою реалізувати право, передбачене ст. 431 вказаного Кодексу.

Крім того, попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку скаржник знову не наводить в аспекті статей 404, 412, 419 КПК аргументів на підтвердження незаконності оспорюваної ухвали й не зазначає, яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув суд апеляційної інстанції і не дав відповідей.

Отже, недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунуто й не додержано ст. 427 КПК, що стає на заваді відкриттю касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула в установлений строк недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху. А тому, на підставі цієї норми процесуального права належить повернути касаційну скаргу її автору.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року разом із усіма доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3