Справа № 698/759/24
Провадження № 1-кп/698/92/25
УХВАЛА

17 липня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України по кримінальному провадженню № 0001141 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в У країні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні постійно продовжувався. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року № 3 891-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України оголошено загальну мобілізацію строком на 90 діб. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України строк проведення загальної мобілізації постійно продовжувався Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06 травня 2024 року № 470/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 23 липня 2024 року № 3892-ІХ, з 12 серпня 2024 року продовжено строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.

Як вбачається з довідки військово-лікарської комісії № 900, медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведений 18.07.2024.

На підставі статті 30-в, 45-б, графи II Розкладу хвороб, який є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 за № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, ОСОБА_5 , перебуваючи на військовому обліку, будучи військовозобов`язаним, у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої його визнано придатним до військової служби.

Так, ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним та за станом здоров`я придатним для проходження військової служби, не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час оголошеної мобілізації, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22 липня 2024 року, перебуваючи в приміщенні вказаного територіального центру за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності військовослужбовців, отримав повістку про його виклик на 09:00 годину 22 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину.

Крім того, всупереч ст. 65 Конституції України, п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105- IX, Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06 травня 2024 року № 470/2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 23 липня 2024 року № 3892-ІХ, п. 1 додатку 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 921, ОСОБА_5 , достовірно знаючи та розуміючи, що 22 серпня 2024 року о 09:00 годин йому потрібно з`явитись в ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку з призовом за мобілізацією, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, умисно не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не повідомивши причин своєї неявки.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 подав до суду клопотання, у якому просив звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження закрити.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до військово-облікового документу, сформованого у додатку «Резерв +» та довідки із місця роботи від 13.06.2025 року № 340, ОСОБА_5 має бронювання терміном до 19.03.2026 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що на даний час ОСОБА_5 є особою, яка відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Виникнення обставини, яка виключає можливість призову обвинуваченого на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно вказує на відсутність ризику повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Оскільки ОСОБА_5 згідно військово-облікового документу, сформованого у додатку «Резерв +» та довідки із місця роботи 13.06.2025 року № 340, має бронювання терміном до 19.03.2026 року.

Також захисник просить врахувати те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, тобто вперше вчинив нетяжкий злочин (кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином), який не є корупційним.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили його задовольнити з наведених в ньому підстав.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що зміни обстановки в даному випадку не вбачається, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання та продовжити розгляд кримінального провадження.

Суд заслухав позиції сторін щодо заявленого клопотання, дослідив матеріали справи дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

В цьому контексті суд приймає до уваги роз`яснення, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, згідно яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому слід розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ККС ВС від 13.04.2023 у справі №157/1091/22 (провадження №51-3787 км 22), відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

Для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а й те, в чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.

Суд вважає, що наявність у ОСОБА_5 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як працівника КП «Виробниче управління житлово-комунального господарства Багачевської міської ради Черкаської області», не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України, оскільки така обставина не існували на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.08.2024 року було вчинено інкіміноване кримінальне правопорушення, 28.08.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за результатами досудового розслідування, 06.09.2024 обвинувальний акт скеровано до суду, заброньований ОСОБА_5 з 13.06.2025 року до 19.03.2026 року або до припинення трудових відносин з підприємством, тобто на момент вчинення правопорушення обвинувачений не був заброньований, а зазначені обставини виникли через 10 місяців після події.

Наявність відстрочки у ОСОБА_5 до 19.03.2026 року, не співвідноситься з вимогами ст. 48 КК України.

Стороною захисту не доведено, в чому саме полягала зміна обстановки, що призвела до того, що вчинене ОСОБА_5 діяння перестало бути суспільно небезпечним. Також, не наведено в клопотанні переконливих підстав, які б вказували на те, що ОСОБА_5 та обстановка навколо нього зазнала таких змін, що робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного злочину.

Виходячи з наведеного, суд вважає не обґрунтованим клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що на час розгляду клопотання відсутні необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 284, 288, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України та закриття кримінального провадження № 0001141 на підставі ст. 48 КК України відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1