печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна

В С Т А Н О В И В :

21.03.2025 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000906 від 15.10.2024.

Слідчий або прокурор у судове засідання не з`явились, прокурор направила заяву про розгляд клопотання без її участі та задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, дійшов наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000906 від 15.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 365 Кримінального кодексу України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за матеріалами оперативного відділу у м. Житомирі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи з 2023 по 01.01.2025 на посаді керівника філії «Звягельське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 45040106), раніше з 2007 по 2023 роки (до реорганізації) займаючи посаду керівника Державного підприємства «Городницьке лісове господарство» (), організував та налагодив злочинну схему розкрадання лісових ресурсів на користь підконтрольних останньому суб`єктів підприємницької діяльності, які здійснюють їх переробку, перевезення та подальшу реалізацію виготовленої деревної продукції, залучивши до їх кола осіб, які перебувають в близькому оточенні останнього чи родинних зв`язках, які в тому числі є фізичними особами-підприємцями, діяльність яких охоплює весь процес переробки, перевезення та подальшої реалізації деревної продукції, монополізувавши підконтрольну останньому сферу лісового господарства в районі.

Таким чином ОСОБА_4 перевищуючи свої службові повноваження, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, до кола яких входять довірені особи та близькі родичі, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (начальник автотранспортного цеху філії «Ємільчанське лісове господарство»), ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (інженер з лісокористування Столичного офісу ДСГП «Ліси України»), ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (лісничий Коростишівського лісництва філії «Коростишівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України»), ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (водій ОСОБА_4 ), вчиняє ряд дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам та інтересам юридичних осіб.

Окрім того, встановлено, що у період з 01.01.2024 по 31.12.2024 між філією «Звягельське лісове господарство» ДП «Ліси України» та ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_19 , а також ФОП « ОСОБА_20 » і ФОП « ОСОБА_21 » (останні двоє підконтрольні ОСОБА_8 ) укладено прямі договори щодо надання послуг по лісозаготівлі (видано лісорубні квитки) для проведення рубок у Курчицькому, Пищівському, Броницькому, Липинському, Звягельському, Городницькому, Червоновольському, Кленівському, Ярунському, Малоцвілянському, Пилиповецькому, Надслучанському лісництвах вказаної Філії:

- ФОП « ОСОБА_8 »: у 441-му випадку розпочатих Філією рубок, де загальний запас деревини, дозволений до заготівлі, складає 134 тис. 732 куб.м.;

- ФОП « ОСОБА_19 »: у 318-х випадках розпочатих Філією рубок, де загальний запас деревини, дозволений до заготівлі, складає 73 тис. 276 куб.м.

- ФОП « ОСОБА_20 »: у 49-х випадках розпочатих Філією рубок, де загальний запас деревини, дозволений до заготівлі, складає 14 тис. 257 куб.м.;

- ФОП « ОСОБА_21 »: у 2-х випадках розпочатих Філією рубок, де загальний запас деревини, дозволений до заготівлі, складає 1 тис. 565 куб.м.

Тобто, загальний запас деревини, дозволений до заготівлі на підставі лісорубних квитків, виданих Філією «Звягельське лісове господарство» ДП «Ліси України» у період з 01.01.2024 по 31.12.2024 складає 223 тис. 830 куб.м.

Однак встановлено, що роботи виконуються не вказаними ФОПами, а так званими «субпідрядними силами» місцевих робітників, в переважній більшості серед непрацюючого населення, які виконують роботи по розлісненню та лісозаготівлі на усній домовленості, тобто неофіційно.

В свою чергу, ОСОБА_8 обготіковує (виводить) з вказаних ФОПів грошові кошти, які повертає ОСОБА_4 .

Поряд із іншим, рубки проводяться виходячи за «межі» лісорубних квитків для отримання незаконно здобутої деревини.

Грошові кошти, отримані від вказаної протиправної діяльності, з метою приховування їх походження, ОСОБА_4 легалізував, шляхом придбання інших спеціалізованих транспортних засобів, об`єктів рухомого та нерухомого майна та їх реєстрації на близьких родичів або ж довірених осіб.

ОСОБА_4 , його близькі родичі та довірені особи у період з листопада 2019 року по теперішній час набули майнових активів, вартість яких, за попередніми розрахунками, становить понад 100 млн. грн.

Тобто, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду директора філії «Звягельське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» являється працівником правоохоронного органу.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування отримано дані, що зазначені особи, причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень між собою знайомі та здебільшого перебувають у родинних зв`язках різного ступеня спорідненості, на момент скоєння злочинів та на цей час підтримують між собою стосунки, продовжують співпрацювати та постійно вживають заходів щодо маскування та укриття слідів учинених ними зазначених кримінальних правопорушень та переховування речових доказів і документів, інших речей, які мають доказове значення.

У зв`язку з викладеним, 19.03.2025 у кримінальному провадженні проведено ряд санкціонованих слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва обшуків, під час яких виявлено та вилучено речі, предмети і документи, які мають важливе значення для кримінального провадження та підпадають під категорію речових доказів.

Так, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено мобільний телефон ОСОБА_14 марки «iPhone 15 Pro» ІМЕІ НОМЕР_1 .

Постановою слідчого ГСУ ДБР від 19.03.2025 вказані майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Підставами для накладення арешту, відповідно до вимог КПК, слідчий суддя вважає: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, що арешт може бути накладено у встановленому Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, зокрема, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Окрім цього, суд накладає арешт на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчий суддя на підставі наданих доказів вважає, що перелічене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема, що у даному випадку майно, визнане речовими доказами, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій,

Таким чином, за встановлених обставин арешт зазначеного майна відповідатиме меті кримінального провадження та виконуватиме завдання такого заходу забезпечення, як арешт майна, що, зокрема, полягає у збереженні речових доказів та відшкодуванні шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов.

У цьому випадку, застосування арешту майна полягає у забороні для осіб, у володінні яких воно знаходиться, відчужувати, користуватись та видозмінювати зазначене майно.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у вказаному конкретному випадку є законним і обґрунтованим та виправданим, так як воно здійснено відповідно до вимог КПК України та з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Таким чином, судом встановлені підстави для накладення арешту на майно, зокрема, і з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даній стадії кримінального провадження для встановлення всіх обставин у справі виправдано втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене, у зв`язку з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження та сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.

Слідчий суддя у даній ухвалі повністю не наводить зміст документів доданих до клопотання (доказів), оскільки він обмежений таємницею досудового розслідування згоду на розкриття якої слідчим, прокурором йому не надано.

На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000906 арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, вилучене 19.03.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон ОСОБА_14 марки «iPhone 15 Pro» ІМЕІ НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1