УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 760/24401/23

провадження № 51-3233 ска 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника заявника - адвоката ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2025 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вказаного судового рішення, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України (далі - МК) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил відповідно до протоколу № 1052/10000/23 у розмірі 1 722 929,59 грн. Київський апеляційний суд постановою від 16 травня 2024 року вказане судове рішення залинив без змін.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року заяву адвоката ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Київський апеляційний суд постановою від 22 липня 2025 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на вказану постанову місцевого суду повернув особі, яка її подала.

Не погоджуючись із постановою апеляційного суду від 22 липня 2025 року адвокат ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду із скаргою, в якій, посилаючись на положення статей 459, 460, 463, 467 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), порушує питання про скасування оскаржуваного судового рішення і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Також адвокат покликається на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року у справі № 760/9367/15-п.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження на вказане судове рішення належить відмовити, з огляду на таке.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право на касаційне оскарження - лише у визначених законом випадках. Ця норма кореспондує зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, якою визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність.

За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 підпункту 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Підстави і порядок перегляду Верховним Судом судових рішень у справах про адміністративні правопорушення передбачено лише главою 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

КУпАП не передбачена можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення. За правилами ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення (касаційного, за нововиявленими чи виключними обставинами) чинним законодавством не передбачено.

При цьому, посилання адвоката ОСОБА_4 на положення статей 459, 460, 463, 467 КПК є помилковим, оскільки вказані норми процесуального закону регулюють порядок здійснення за нововиявленими або виключними обставинами лише кримінального провадження та не розповсюджуються на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП чи МК.

Посилання скаржника на практику застосування Київським апеляційним судом положень КПК є недоречними, оскільки Суд перевіряє законність та вмотивованість судового рішення у конкретному провадженні та самостійно формує правозастосовну практику.

Таким чином, виходячи із наведених положень Конституції України та статей Кодексів оспорюване рішення не може бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника заявника - адвоката ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3