В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2025 року Справа № 608/1975/24
Номер провадження1-кп/608/145/2025
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
22.10.2023 близько 19 години 45 хвилин, водій ОСОБА_3 керував зернозбиральним комбайном «CLAAS LEXION 600», р.н. НОМЕР_1 , із прикріпленою у передній його частині жаткою для збирання врожаю, та в порушення вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі - ЗУ «Про дорожній рух») й пунктів: 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, зі змінами та доповненнями, не був достатньо уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, не ураховував дорожні умови та дорожню обстановку і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Так, вказаним транспортним засобом ОСОБА_3 , із супроводом двох автомобілів із проблисковими маячками оранжевого кольору, рухався автодорогою М19, сполученням «Доманове Ковель Чернівці - Тереблече», зі сторони м. Заліщики в напрямку м. Чортків Тернопільської області.
Проїжджаючи в межах 412 км., що в с. Нагірнянка Чорткіського району, Тернопільської області та наближаючись до залізничного переїзду «Ягільниця» ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР України, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво, та перетнувши лінію горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), виїхав керованим транспортним засобом на смугу зустрічного руху, виїзд на яку можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, та продовжував нею рух.
У цей час, у бік м. Заліщики, в межах своєї смуги, із двома пасажирами, рухався автомобіль марки «ЗАЗ ТF69YO», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , із яким водій ОСОБА_7 допустив зустрічне зіткнення, в межах смуги для руху автомобіля «ЗАЗ ТF69YO».
Внаслідок викладеного, і в порушення вимог ч. 1 п. 1.5 ПДР України, водій ОСОБА_3 , який не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, завчасно виявивши зустрічний автомобіль «ЗАЗ ТF69YO», р.н. НОМЕР_2 та усвідомлюючи, що габарити керованого ним транспортного засобу не дозволяють безпечно здійснити зустрічний роз`їзд, не вжив заходів до повної зупинки, а продовжував рух далі, тим самим створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.
У свою чергу, водій автомобіля «ЗАЗ ТF69YO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити (настання конкретної видимості комбайна «CLAAS LEXION 600», р.н. НОМЕР_1 ), маючи технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинитись до моменту зіткнення в межах проїзної частини та уникнути зустрічного зіткнення з ним, в порушення вимог п. 12.3 ПДР, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого транспортного засобу.
Внаслідок виїзду зернозбирального комбайна «CLAAS LEXION 600», р.н. НОМЕР_1 на зустрічну смугу руху, водій ОСОБА_3 , своїми діями допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «ЗАЗ ТF69YO», р.н. НОМЕР_2 , в результаті чого один пасажир останнього, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, а водій автомобіля «ЗАЗ ТF69YO» ОСОБА_6 та інший пасажир даного транспортного засобу, ОСОБА_9 , отримали середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 11.3 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті ОСОБА_8 , і отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , та також ОСОБА_9 .
Таким чином, встановлено достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , та середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а також ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду пояснив, що про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення вірно вказано в обвинувальному акті, оголошеному прокурором. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, не позбавляти волі та не позбавляти прав керування транспортними засобами, оскільки, він працює водієм, що є єдиним джерелом доходу сім`ї. Також просить врахувати думку потерпілих, які претензій до нього не мають, він добровільно відшкодував їм завдану шкоду.
Потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що вона вже добре не пам`ятає, однак в день ДПТ - 22.10.2023 року вони їхали з ОСОБА_8 автомобілем,під керуванням водія ОСОБА_6 , із яким водій ОСОБА_3 допустив зустрічне зіткнення. Їх витягнули з машини і відвезли в лікарню. ОСОБА_8 від отриманих ушкоджень загинув, а вони з ОСОБА_6 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження. Обвинувачений ОСОБА_3 повністю відшкодував їй спричинену матеріальну та моральну шкоду. Вона не має до нього жодних претензій, просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його прав керування транспортними засобами.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що про всі обставини ДТП вірно вказано в обвинувальному акті, оголошеному прокурором. Він 22.10.2022023 року, коли керував автомобілем з пасажирами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ,. пізно побачив перешкоду - комбайн, почав тормозити, але було вже пізно. ОСОБА_8 загинув від отриманих ушкоджень, а він та інша жінка отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження. До обвинуваченого ОСОБА_3 не має жодних претензій, просить не позбавляти його волі та не позбавляти права керування транспортними засобами.
Крім повного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами у кримінальному провадженні, що були зібрані в процесі досудового розслідування і підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які ні ним, ні потерпілими, не оспорюються. Потерпілі також не заперечували щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України.
Оскільки, фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_3 фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, та позиції потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , приходить до висновку, що у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, дослідження фактичних обставин кримінального провадження слід обмежити допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 ..
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 та спричинило середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час, суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.
Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати одне одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного кримінального правопорушення і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується, як джерело права, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням таких вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 вищевказаного Кодексу є тяжким злочином та обирає щодо обвинуваченого покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.
При цьому, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину з необережності, визнав свою провину повністю, у вчиненому щиро розкаюється, добровільно відшкодував спричинену потерпілим шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та роботи, враховуючи думку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які, як в судовому засіданні, так і в подальшому, в поданих суду заявах, жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають, просять обвинуваченого не позбавляти волі та не позбавляти прав керування транспортними засобами, а також враховуючи про відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбуття покарання, та застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання, із встановленням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків, та без позбавлення його права керування транспортними засобами.
Що стосується додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає наступне:
Обвинувачений ОСОБА_3 працює комбайнером на аграрному підприємстві ПСП «Ягільниця - В». За час своєї діяльності зарекомендував себе, як сумлінний працівник. Керування таким видом спецтехніки є вкрай дефіцитною професією на даний час.
Окрім того, доходи обвинуваченого ОСОБА_3 від роботи на підприємстві, є єдиним джерелом для утримання його та його сім`ї.
Життєва необхідність мати можливість та керувати транспортними засобами пояснюється також тим, що обвинувачений ОСОБА_3 ремонтує автомобілі, які використовують на фронті його сини, які перебуваючи в лавах ЗСУ захищають Батьківщину під час збройної агресії. Обвинувачений зламані та пошкоджені в боях автомобілі переганяє до місця ремонту, а після їх ремонту та технічного відновлення, повертає синам на фронт, в зону бойових дій під час війни.
Суд також вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 не становить загрози для безпеки дорожнього руху, має бездоганну водійську історію, до моменту ДТП не вчиняв жодного порушення та його керування транспортним засобом не є ризиком для суспільства, а навпаки, за наведених вище обставин це дозволяє йому виконувати свої обов`язки як працівника та громадянина.
Позбавлення права керування було б у його випадку не покаранням, а соціальним утиском, що ще більше ускладнить ситуацію в родині, яка вже і так перебуває у надзвичайно вразливому становищі через війну, а тому його не слід застосовувати до вказаного обвинуваченого.
Суд вважає, що згадане вище покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ч.4 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального право порушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Суд вважає, що прокурором доведено поза усяким сумнівом подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, вид і розмір шкоди, завданої злочином та процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України суд вважає, щире каяття, повне відшкодування потерпілим спричиненої шкоди.
Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_10 від 27.10.2023 року на пошкоджений комбайн зернозбиральний «CLASS LEXION 600», р.н. НОМЕР_1 , який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ПСП «Ягільниця - В», юридична адреса: с. Ягільниця, Чортківського району Тернопільської області і поміщений на охоронювану територію ПАП «Фортуна», що розташована за адресою: с. Свидова, вул. Шевченка, 55 Чортківського району Тернопільської області, який повернути власнику після набрання вироком законної сили.
Питання речових доказів суд вважає вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Питання судових витрат суд вважає вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання, з випробуванням, із встановленням іспитового строку на терміном на 2 (два) роки та з покладенням, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України, на нього обов`язків:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_10 від 27.10.2023 року на пошкоджений комбайн зернозбиральний «CLASS LEXION 600», р.н. НОМЕР_1 , який згідно Сідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ПСП «Ягільниця - В», юридична адреса: с. Ягільниця, Чортківського району Тернопільської області, що був поміщений на охоронювану територію ПАП «Фортуна», яка розташована за адресою: с. Свидова, вул. Шевченка, 55 Чортківського району Тернопільської області.
Речові докази по справі - пошкоджений комбайн зернозбиральний «CLASS LEXION 600», р.н. НОМЕР_1 , який згідно Сідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ПСП «Ягільниця - В», юридична адреса: с. Ягільниця, Чортківського району Тернопільської області, що був поміщений на охоронювану територію ПАП «Фортуна», яка розташована за адресою: с. Свидова, вул. Шевченка, 55 Чортківського району Тернопільської області повернути власнику.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Оригінал вироку знаходиться в матеріалах справи № 608/1975/24.

Вирок набрав законної сили " " _________________ року.

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано " " _________________ року.

Секретар: