Справа №:521/9380/25
Номер провадження: 1-кп/521/1562/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадженні №521/9380/25 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 народженн у с. Червоне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, одруженого, із базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді солдата резерву 62 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді солдата резерву 62 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у невстановлений час, але не пізніше 19.04.2024 року, знаходячись у невстановленому місці, достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, маючи прямий кримінально противоправний умисел, спрямований на незаконне набуття права на керування транспортними засобами категорії «В», шляхом виготовлення підробленого документу за попередньою змовою групою осіб, знаючи законний порядок отримання посвідчення водія, всупереч «Положенню про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 та Постанові Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 року №47, якою затверджена форма та реквізити, усвідомлюючи, що в посвідчення водія будуть внесені завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності, розуміючи, що особа, до якої він звернувся, не являється особою, якій законом надано право у зв`язку із своєю професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати такі документи, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити, та такі документи надають право на керування транспортним засобом, ОСОБА_4 із метою досягнення домовленості із невстановленою особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) при особистій зустрічі, перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений час, невстановленим шляхом, надав вищевказаній особі необхідні реквізити, свої анкетні дані, а саме прізвище, ім`я, по батькові та повідомив про наявність іншої необхідної інформації у Єдиному державному реєстрі МВС, оскільки ОСОБА_4 раніше отримував посвідчення водія категорії «С», відомості про яке містяться у Єдиному державному реєстрі МВС, які було використано невстановленою особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія.

Після цього, невстановлена особа, у невстановлений час, але не пізніше 19.04.2024 року, у невстановленому місці виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з відкритими категоріями «В», «С», дійсне з 19.04.2024 року по 19.04.2054 року, виданого ТСЦ 8041, бланк якого за своїми характеристиками не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, та надав його ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений час, невстановленим шляхом.

Після чого ОСОБА_4 здійснив оплату за виготовлення підробленого документу невстановленим способом у невстановлений час та місці, але не пізніше 19.04.2024 року, невстановленій особі (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) у сумі 11 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , 09 травня 2025 року приблизно о 10 годині 05 хвилин, перебуваючи на проїзній частині біля будинку №10 по вулиці Варненська в м. Одеса, під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ», модель 2106, з номерним знаком транспортного засобу « НОМЕР_3 », був зупинений екіпажом УПП в Одеській області ДПП.

Після чого, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , з відкритими категоріями «В», «С», видане ТСЦ 8041 на його ім`я є підробленим, оскільки не отримував його в порядку, встановленому «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яке затверджено Постановою Кабінету міністрів України від 08.05.1993 року, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, із метою підтвердження права керування транспортним засобом марки «ВАЗ», модель 2106, з номерним знаком транспортного засобу « НОМЕР_3 » та посвідчення своєї особи, на вимогу працівника Управління патрульної поліції в Одеській області, висловлену в порядку ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», пред`явив підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , з відкритими категоріями «В», «С», видане ТСЦ 8041, на його ім`я з власною фотокарткою, тим самим використав завідомо підроблений документ для посвідчення своєї особистості та підтвердження права керування транспортним засобом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, обвинувачений надав пояснення, які повністю співвідносяться з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 358 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, суд кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 358 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст.ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_4 факту вчинення кримінального правопорушення, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому злочину, про що він, ОСОБА_4 , висловив щирий жаль з приводу цього та заявив про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт надання обвинуваченим в суді правдивих показів, готовність нести покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря психіатра та наркологічному обліку обвинувачений не перебуває.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим застосувати до нього покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком.

Згідно ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 3565 гривень 60 копійок за проведення експертних досліджень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю покарань, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року та 6 місяців обмеження волі.

Згідно зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль над поведінкою ОСОБА_4 покласти на органи з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22.05.2025 року, - скасувати.

Речові докази, а саме:

- дискові носії (DVD-R 1 та DVD-R2 диски), на яких знаходяться відеофайли в кількості 1 (одна) штука в кожному під назвою: «ЄРДР 0000133 ОСОБА_4 » розміром 2,83 ГБ, «ЄРДР 0000133 ОСОБА_4 » розміром 2,11 ГБ, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 3565 гривень 60 копійок.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеській апеляційний суд через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_5