ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2367/25
Провадження № 1-кс/362/232/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000059 від 13.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и в:

02.04.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт вилученого майна в якому він просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: :01:004:5087, площею 0.0837 га з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 13.03.2024 за ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

29.03.2025 року слідчим слідчого відділення ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за погодження з прокурором (процесуальним керівником) Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні нею кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У клопотання слідчий зазначає, що на даний час, у даному кримінальному провадженні кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , чиї умисні дії призвели до нанесення збитків державі в особі Феодосіївській сільській раді Обухівського району Київської області на суму 347 000,00 грн.

Таким чином, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

В зв`язку із вище викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Слідчий СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених в ньому підстав та просив його задовольнити. Також зазначив, що на даний час цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України ще не подавався, а ними в рамках кримінального провадження ще не приймався, а також ними не робилась оцінка майна.

Представник власника майна підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, але направив до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності та просив у задоволенні клопотання відмовити. Вказуючи на те, що ознайомившись із змістом клопотання, сторона захисту вважає клопотання необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Щодо необгрунтованості підозри та відсутності належних й достатніх доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України, що виключає необхідність у накладенні арешту. Зі змісту відповіді ТОВ «КОНСТРАКШН МАШИНЕРІ» за вих. №81 від 12.03.2024 на запит вих. N56-1859 вих.-24 від 06.03.2024 року ТОВ «Констракши Машинері» повідомляє, що вартість Екскаватора-навантажувача JCB 3CX SITEMASTER (комплектація Powershift) станом на 18 вересня 2023 року з урахуванням технічних вимог, згідно додатку до Запиту вих. N?56-1859 вих.-24 від 06.03.2024 року становила 3 850 000,00 (три мільйона вісімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок з урахуванням ПДВ. При цьому до такої відповіді додано копію Договору поставки № 11509 від 14 вересня 2023 року з іншим контрагентом та копії Додатку N1, видаткової накладної N17680 від 18 вересня 2023 р, Акту NKM-00017680 приймання-передачі обладнання до такого Договору. Звертають особливу увагу слідчого судді на те, що, по-перше, до матеріалів даного клопотання слідчим не додано копію самого запиту Обухівської прокуратури вих. N 56-1859 вих.-24 від 06.03.2024 року ТОВ «Констракши Машинері», зі змісту якого можна встановити перелік та форму питань, викладених у такому запиті, що, в свою чергу, впливало на формування відповіді ТОВ «КОНСТРАКШН МАШИНЕРІ». Окрім того, по-друге, хочемо наголосити, що технічні характеристики Екскаваторанавантажувача JCB 3CX SITEMASTER (комплектація Powershift), визначені у специфікації (Додаток 1 до Договору поставки № 11509 від 14 вересня 2023 року з іншим контрагентом), відрізняюься від технічних характеристик Екскаваторанавантажувача JCB 3CX SITEMASTER (комплектація Powershift), визначених у технічній специфікації, надісланій ТОВ Автомобільна компанія Інтер АвтоТрейдінг. Таким чином, з огляду на вищевикладене, можна дійти висновку, що вартість Екскаватора-навантажувача JCB 3CX SITEMASTER (комплектація Powershift) ТОВ «Констракши Машинері» станом на 2023 рік є мінливою та залежить, зокрема, від технічних характеристик та ряду інших обставин. Тому переконані, що така відповідь жодним чином не дає змогу об`єктивно встановити факт завищення вартості подібного (не аналогічного) товару у правовідносинах інших контрагентів. Особливу увагу слідчого судді звертають на зміст висновку експерта від 13.02.2025 N? CЕ-19/111-24/66416-ЕК за результатами судової економічної експертизи та на основне й вагоме порушення проведення такої експертизи, яке повною мірою нівелює результати такого дослідження. Таким чином, при проведенні судової економічної експертизи, замовленої органом досудового розслідування, порушено методику та порядок визначення вартості збитку, неправильно сформульовано питання у межах експертного дослідження, не було надано необхідний обсяг документації (акти, довідки, зокрема, Держаудитслужби України в частині шкоди (збитків), заподіяних під час публічної закупівлі). Отже, із урахуванням вищевикладеного, органом досудового розслідування належним чином не визначено розмір ніби-то заподіяного збитку державі у межах даного кримінального провадження. Таким чином станом на дату подання клопотання про арешт майна у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні докази розміру ніби-то завданого збитку, а тому відсутні достатні підстави для порушення права власності ОСОБА_5 шляхом накладення арешту на її нерухоме майно. Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту на майно підозрюваної, слідчий посилається, зокрема, на те, що на даний час, у даному кримінальному провадженні кримінальному провадженні обгрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , чиї умисні дії призвели до нанесення збитків державі в особі Феодосіївській сільській раді Обухівського району Київської області на суму 347 000,00 грн. Таким чином, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слідчий вважає, що виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке належить ОСОБА_5 . Сторона захисту вважає, що вказане посилання органу досудового розслідування є його суб`єктивним припущенням, не відповідає реальним діям та поведінці підозрюваної, що склалася та не може бути достатньою підставою для Суду дійти висновку про реальність такого ризику. Органом досудового розслідування до даного клопотання про арешт не надано жодних доказів ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна. По-перше, органом досудового розслідування слідчому судді не надано будь-яких доказів того, що підозрювана має намір чи виявляла спроби відчужити належну їй земельну ділянку. Наголошують, що підозрюваній було відомо про наявність даного кримінального провадження до вручення їй повідомлення про підозру (з огляду на її допити у даному кримінальному провадженні в якості свідка). Разом із цим, ОСОБА_5 , будучи обізнаною про відкрите кримінальне провадження щодо придбання товару, уповноваженою особою в придбанні якого була саме вона, тобто розуміючи, що в першу чергу відповідною за правильність проведення закупівлі буде саме вона, не вчинила жодних дій щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження належного їй майна, а навпаки - з`являлася на виклики органу досудового розслідування, вчиняла всі необхідні від неї дії для об`єктивного та повного досудового розслідування. Вважають, що в даному кримінальному провадженні клопотання про накладення арешту на майно подане до суду виключно із метою здійснення певного тиску на підозрювану, як і раніше подане клопотання про обрання їй запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у задоволенні якого відмовлено ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2025 року у справі №362/2387/25.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000059 від 13.03.2024 року, клопотання, заперечення на клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП України в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України (а.с. 4-5).

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2025 року клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000059 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України повернуто слідчому та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків (а.с.91-92).

На виконання вимог ухвали слідчого судді від 03.04.2025 року, 04.04.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області було подано нове клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000059 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України в строки встановлені ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2025 року (а.с.94-97).

Як вбачається із матеріалів клопотання та кримінального провадження, що 29.03.2025 року слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за погодження з прокурором (процесуальним керівником) Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні нею кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (а.с.10-19).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 420360147 від 31.03.2025 ОСОБА_5 належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:004:5087, площею 0.0837 га. (а.с.20-21).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор, цивільний позивач звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя відповідно до вимог статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Положення вказаних норм КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону, оскільки ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошує на тому, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (рішення у справах «Жушман проти України» від 28.05.2009, «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008).

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції» від 25.06.1996, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 та «Малама проти Греції» від 01.03.2001).

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 61 КПК України, права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що в межах кримінального провадження № 0000059 від 13.03.2024 року у порядку ст. 128 КПК України цивільний позов потерпілою особою або їх представниками ще не подавався, що також і не заперечувалося у судовому засіданні слідчим.

З огляду на вищевикладені норми КПК України та встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено на даній стадії необхідність накладення арешту на майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_5 , оскільки долучені до клопотання матеріали не містять жодних належних та достатніх доказів як на підтвердження того, що в рамках вказаного кримінального провадження було подано цивільний позов, а слідчим ухвалено постанову та розглянути у вказаному кримінальному провадженні поданий цивільний позов та залучено потерпілого у якості цивільного позивача. Крім того, матеріали кримінального провадження та клопотання не містять оцінки майна на яке просить накласти слідчий, що позбавляє слідчого суддю визначити вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, яка повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна і за вказаних обставин явно порушує справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, про що просить слідчий.

Щодо вимог зазначених стороною захисту у запереченнях на клопотання, слідчий суддя зазначає, що на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, що позбавляє слідчого суддю можливості згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінити докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому клопотання слідчого про накладення арешту на майно на даний час задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 2, 3, 7, 16, 94, 100, 107, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000059 від 13.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Текст ухвали оголошено 11.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_8