27.08.2025 Справа №469/10/25
1-кп/469/224/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинувачений - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисник - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000095 від 19.07.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старченкове Володарського району Донецької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Приморського районного суду м.Одеси за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік 1 місяць, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді стрілець-санітар 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

06 січня 2025 року до Березанського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000095 від 19.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

27 серпня 2025 року у судове засідання на розгляд суду надано Угоду про визнання винуватості, укладену 08 серпня 2025 року між Прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000095 від 19.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а також зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення, а саме, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану (п.3.1.Угоди).

У пункті 6.1. Угоди про визнання винуватості сторони погодили за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Враховуючи те, що 22.05.2024 ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 , засудженого 27.12.2023 вироком Приморського районного суду м.Одеси, умово-достроково звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, а невідбута частина покарання складає 8 місяців, із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України, сторони Угоди погодили частково приєднати невідбуту частину покарання та визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Прокурор, обвинувачений та захисник у судовому засіданні просили затвердити надану угоду.

При цьому обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості. З узгодженою мірою покарання обвинувачений згоден.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, з`ясувавши у обвинуваченого, що він цілком розуміє положення ст.ст.394, 424, 473, ч.4 ст.474 КПК України щодо наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, у якому він повністю та беззастережно визнає себе винуватим, вид покарання, та відмовляється від права на судовий розгляд, а також підтверджує, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що він має можливість виконати взяті на себе зобов`язання, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

При цьому суд враховує також, що зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України, угоду укладено у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Таким чином, відповідно до укладеної угоди суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме, у тому, що він 19.07.2024 року будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця стрільця-санітара 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.1, 3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза його межами проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 13.11.2024 року.

За викладених обставин вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, узгоджене сторонами в Угоді про визнання винуватості від 08 серпня 2025 року, яке відповідає санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та положенням ч.1 ст.71 КК України з урахуванням того, що ОСОБА_4 . 22.05.2024 року Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 , засудженого 27.12.2023 року вироком Приморського районного суду м.Одеси, умово-достроково звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, а невідбута частина покарання складає 8 місяців, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 до покарання, призначеного за ч.5 ст.407 КК України, підлягає часткове приєднання невідбутого покарання за Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 27.12.2023 року з визначенням остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено, а тому, з врахуванням виду призначеного покарання, обвинуваченого слід тримати під вартою.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого в ході досудового розслідування не застосовувалися, і підстави для їх обрання судом відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити Угоду про визнання винуватості, укладену 08 серпня 2025 року між Прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000095 від 19.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до умов угоди визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 27.12.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання обчислювати з дати затримання ОСОБА_4 , а саме з 13 листопада 2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 13 листопада 2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу, але не більше ніж на 60 діб.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: