УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в рамках кримінального провадження № 0000643 від 27.06.2023 клопотання про накладення арешту на майно,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , згідно з яким просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), із забороною відчуження та розпорядження таким майном, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0924, площею 0.056 га.;

- частину житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 76.78 кв.м.

Крім того, слідчий просить зобов`язати уповноважені на внесення відповідних відомостей органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо обтяження речових прав на нерухоме майно відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з клопотанням, ГСУ СБ України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000643 від 27.06.2023, зокрема за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, при цьому покарання за вказаний злочини, серед іншого, передбачає і конфіскацію майна.

Крім того, як зазначає слідчий, постановою від 14.04.2025 наведене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судове засідання слідчий не прибув, однак звернувся із заявою про розгляд даного клопотання за його відсутності.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлявся, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слід дійти висновку про необхідність задоволення даного клопотання, виходячи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні, ГСУ СБ України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000643 від 27.06.2023, зокрема за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, при цьому санкція даної статті, серед іншого, передбачає і конфіскацію майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Також, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас в судовому засіданні не встановлено переконливих доказів, що наведене майно зберегло сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема стороною обвинувачення не надано жодного підтвердження даним обставинам. Саме ж по собі посилання у постанові слідчого про визнання предметів речовими доказами та клопотанні про арешт майна на те, що такі майно містить такі відомості не може вважатись обґрунтованим за відсутності будь-яких доказів, а отже таке посилання є лише припущенням сторони обвинувачення.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як встановлено слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_5 є власником майна (земельна ділянка, 1/4 частка квартири), що є предметом даного клопотання, а тому, з урахуванням обставин зазначеного кримінального провадження, а також того, що майно, яке належить ОСОБА_5 може бути конфісковане в рамках відповідного виду покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на таке майно (з метою можливої конфіскації як виду покарання).

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_3 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000643 від 27.06.2023 на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), із забороною відчуження та розпорядження таким майном, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0924, площею 0.056 га.;

- 1/4 частину житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 76.78 кв.м.

Зобов`язати уповноважені на внесення відповідних відомостей органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо обтяження речових прав на нерухоме майно відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1