Справа № 706/960/24
Провадження № 1-кп/702/33/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище

обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001123, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Христинівка, Черкаської області, українки, з вищою освітою, одруженої, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працююча, зареєстрована та фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

09.07.2024 о 10 год. 09 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля службового поліцейського автомобіля «Skoda-Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Володимирівська в м. Христинівка Уманського району Черкаської області, з метою уникнення адміністративної відповідальності водієм автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, направленим на надання поліцейським неправомірної вигоди, неодноразово намагалась надати неправомірну вигоду у розмірі 100 (сто) доларів США поліцейському СРПП ВПД № 3 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшому сержанту поліції ОСОБА_9 та інспектору СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітану поліції ОСОБА_10 , які відповідно до п. 1 примітки до ч. 1 ст. 364 КК України є службовими особами та які згідно з п. 1 абз. 1 ст. 255 КУпАП і п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» наділені повноваженнями складати протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 121 КУпАП., за невчинення в інтересах ОСОБА_8 дій, з використанням наданого їм службового становища, та не складення протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 і ч.5 ст.121 КУпАП, відносно ОСОБА_8 .

Незважаючи на відмову працівників поліції від пропозиції ОСОБА_4 надати неправомірну вигоду та попередження її про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, неодноразово наполягала на своїй пропозиції надати поліцейському СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшому сержанту поліції ОСОБА_9 та інспектору СПП ВПД №3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітану поліції ОСОБА_10 неправомірну вигоду з метою уникнення ОСОБА_8 відповідальності за адміністративне правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні під час судового розгляду справи свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялась, критично оцінила свою протиправну поведінку та показала, що 09.07.2024 вона із чоловіком належним їх сім`ї автомобілем «DAEWOO LANOS» поїхала в магазин за продуктами. Під час повернення додому автомобіль зупинили працівники поліції і запропонували чоловіку ОСОБА_8 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки чоловік на той момент керував автомобілем у нетверезому стані, то вона зробила спробу домовитись із працівниками поліції і дати їм 100 доларів США за те, щоб вони не складали стосовно чоловіка протокол за керування автомобілем у нетверезому стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченій ОСОБА_4 суть обвинувачення зрозуміла. Вона визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, щиро розкаюється, показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, згодою з кваліфікацією вчиненого, відсутністю заперечень щодо встановлених обставин учасників судового провадження, які з`явились у судове засідання, відсутність сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченої, з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання, а також процесуальних документів щодо речових доказів.

Суд, з`ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснив положення Закону про те, що у випадку розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду кримінального провадження винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.

Діяння обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує її особу, висновок досудової доповіді на обвинувачену, відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній,щодо якої в органі місцевого самоврядування компрометуючі відомості відсутні, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-нарколога, обставини, що пом`якшують покарання, а також те, що обвинувачена, з урахуванням положень ст. 12 КК України, вчинила злочин.

Обставиною, що пом`якшує призначення покарання обвинуваченій суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначенні виду покарання суд враховує відношення самої обвинуваченої до вчиненого злочину, засудження нею власної поведінки в судовому засіданні, а також те, що кримінальним правопорушенням не завдано тяжких наслідків, ОСОБА_4 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, і вважає, що з урахуванням всіх наведених вище обставин, необхідно призначити їй покарання у виді штрафу.

Призначаючи покарання за скоєне, суд, керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст. 69, 69-1 КК України не встановлено.

Вилучені у ОСОБА_4 100 (сто) доларів США , які постановою слідчого старшого слідчого ОСОБА_11 від 11.07.2024 визнані речовим доказом і приєднані до матеріалів справи, суд розцінює як предмет, а не знаряддя вчинення злочину, оскільки предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, є неправомірна вигода, під якою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

Враховуючи наявність у санкції частини 1 ст. 369 КК України покарання у виді позбавлення волі, виходячи з положень ч. 1 ст. 96-1 КК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію предмета злочину, якими є вилучена у ОСОБА_4 купюра номіналом 100 (сто) доларів США, позаяк альтернативна можливість вирішення питання про вилучення вказаних коштів у власність держави в порядку інших правових процедур, зокрема й тих, що стосуються долі речових доказів, нормам кримінального закону не відповідає.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувалися.

Клопотання про їх застосування не надходили.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ DVD+R диск упакований у паперовий конверт із відеозаписом з боді-камери поліцейського, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження№0001123.

Предмет злочину - одну купюру номіналом 100 (сто) доларів США, серія РВ та номер №48836064К, яка упакована у спеціальний пакет НПУ ГСУ № 7013900, примусово безоплатно вилучити на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_12