ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року

м. Київ

справа № 404/7474/23

провадження № 51-802 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2024 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 357 КК до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень. На підставі

ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

2. Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та цивільного позову у кримінальному провадженні.

3. Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 04 грудня 2024 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишив без змін.

4. За обставин, детально викладених у вироку, 20 квітня 2023 року близько 16:00 годині, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, в період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_8 та інша особа, провадження відносно якої закрите (далі - інша особа), перебували біля магазину «Робочий одяг» по вул. Євгена Тельнова, 6 А у м. Кропивницький, в цей час у них винник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, переслідуючи мету власної наживи з корисливих спонукань, достовірно знаючи те, що поряд в одному з будинків проживає чоловік з інвалідністю, ОСОБА_8 та інша особа за попередньою домовленістю про вчинення крадіжки, пішли до приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживає потерпілий ОСОБА_9 , інвалід I групи. Зайшовши до приміщення вказаної квартири, ОСОБА_8 та інша особа представились соціальними працівниками, запропонувавши потерпілому свою допомогу. Не знаючи про злочинні наміри вказаних осіб, потерпілий впустив їх до приміщення квартири. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, розподіливши заздалегідь між собою ролі, інша особа почала знімати з ліжка постільну білизну, а ОСОБА_8 відкотив інвалідний візок, в якому знаходився потерпілий ОСОБА_9 , до приміщення кухні, ніби то для того, щоб переконатись, чи є умови проживання задовільними, тим самим залишивши інша особу наодинці в кімнаті. В цей час інша особа діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, розуміючи те, що за її діями ніхто не спостерігає і їх злочинні наміри не будуть викриті потерпілим або сторонніми особами, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з підвіконня кімнати два мобільні телефони, а саме мобільний телефон марки «Nokia», який для потерпілого ОСОБА_9 не складає матеріальної цінності, та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 5.3Gb RAM 32 GB ROM», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/112-23/4435-ТВ від 16 травня 2023 року складає 2 233 гривні 33 копійки, в подальшому діючи з єдиним умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, інша особа помітила на меблевій стінці чоловічу сумку сірого кольору, з котрої викрала грошові кошти належні потерпілому ОСОБА_9 в сумі 480 гривень.

5. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_8 та інша особа з місця вчинення, кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2713 гривень 33 копійки.

6. Крім цього, 20 квітня 2023 року близько 16:00 години, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 та інша особа, перебували біля магазину «Робочий одяг» що по вул. Євгена Тельнова, 6А у м. Кропивницький, в цей час у них винник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, переслідуючи мету власної наживи з корисливих спонукань, достовірно знаючи те, що поряд в одному з будинків проживає чоловік з інвалідністю, ОСОБА_8 та інша особа за попередньою домовленістю про вчинення крадіжки, пішли до приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в котрій проживає потерпілий ОСОБА_9 , який має І групу інвалідності, та пересувається за допомогою інвалідного візка. Зайшовши до приміщення вказаної вище квартири, в котрій перебував потерпілий ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та інша особа представились соціальними працівниками, запропонували свою допомогу, а саме прибирання в квартирі. Не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_8 та іншої особи, потерпілий ОСОБА_9 впустив їх до приміщення квартири, та попросив допомогти змінити постільну білизну та пропилососити в приміщенні. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, розподіливши заздалегідь між собою ролі, інша особа почала знімати з ліжка постільну білизну, а ОСОБА_8 відкотив інвалідний візок із потерпілим до приміщення кухні, ніби то для того, щоб переконатись, чи є умови проживання задовільними, тим самим залишивши іншу особу наодинці в кімнаті. В цей час інша особа діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, розуміючи те, що за її діями ніхто не спостерігає і їх злочинні наміри не будуть викриті потерпілим або сторонніми особами, помітила на меблевій стінці чоловічу сумку сірого кольору, в середині якої вона помітила дві банківські картки АТ КБ «Приват Банк» належні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

7. Розуміючи те, що на рахунку вказаних вище банківських карток можуть бути грошові кошти, у іншої особи виник умисел на привласнення офіційного документу, а саме, банківських карток АТ КБ «Приват Банк» належні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів, та на подальше таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

8. Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи те, що банківські картки належать потерпілому, маючи умисел, спрямований на приховування офіційного документа, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами, привласнила вищевказану картку, яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_9 можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно привласнила вказаний офіційний документ.

9. Заволодівши банківськими картками ОСОБА_8 та інша особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

10. Крім цього, 20 квітня 2023 року ОСОБА_8 спільно з іншою особою маючи прямий умисел на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів з раніше викрадених ними банківських карток АТ КБ «Приват Банк» котрі належать потерпілому ОСОБА_9 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власної наживи, підійшли до банкомату належному АТ КБ «Приват Банк», що розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Андріївська, 84, та шляхом використання банківської картки АТ КБ «Приват Банк» та введення заздалегідь зміненого ПІН-коду, отримали в даному банкоматі, тим самим викрали з карткового рахунку потерпілого ОСОБА_9 , грошові кошти на загальну суму 9 000,00 гривень двома платежами.

11. Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, та на привласнення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

12. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення і закрити провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

13. На обґрунтування своїх доводів захисник вказує, що допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_8 визнав те, що користувався карткою потерпілого, яку дала йому особа, провадження відносно якої закрито, що було розцінено судом першої інстанції як визнання ним вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК.

14. Надалі суд апеляційної інстанції вважав роз`ясненими ОСОБА_8 наслідки розгляду справи за ч. 3 ст. 349 КПК та ч. 2 ст. 394 КПК і визнав недоцільним дослідження доказів, представлених суду на підтвердження події кримінального правопорушення й винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку. Тому ОСОБА_8 був позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

15. Також захисник стверджує, що за наявності підстав для закриття, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 не було закрито. Зазначає, що вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень щодо потерпілого ОСОБА_9 встановлено досудовим слідством та судами попередніх інстанцій лише непрямими доказами, які в своїй сукупності її не підтверджують. Вважає не доведеною співучасть ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень із іншою особою.

16. Вважає висновки судів попередніх інстанцій такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а судові рішення вимогам статей 370, 419 КПК.

Позиції учасників судового провадження

17. Прокурор та представник потерпілого заперечували щодо задоволення касаційної скарги захисника.

Мотиви Суду

18. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

19. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

20. Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини, на які, зокрема, посилає в касаційній скарзі захисник, були предметом перевірки в судах першої та апеляційної інстанцій.

21. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

22. Суть доводів касаційної скарги захисника зводиться до того, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не доведена. Проте такі доводи сторони захисту Суд уважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального і кримінального процесуального законів.

23. Як убачається з матеріалів провадження, обвинувальний акт було складено та спрямовано до суду за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, та привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

24. Як убачається зі звукозапису судового засідання від 01 листопада 2023 року після оголошення обвинувального акта стороною обвинувачення, на запитання суду ОСОБА_8 зазначив, що йому зрозуміло зміст пред`явленого обвинувачення, вину визнає частково та буде надавати показання. З огляду на таку позицію обвинуваченого, прокурор запропонувала повний порядок дослідження доказів у справі, а саме дослідити письмові докази, допитати потерпілого, свідків та обвинуваченого. Місцевий суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, ухвалив встановити запропонований стороною обвинувачення обсяг та порядок дослідження доказів та перейшов до їх дослідження.

25. Як убачається з матеріалів провадження суд безпосередньо допитав:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК визнав повністю. Показав, що обставини викладені у його обвинуваченні, та встановлені органами досудового розслідування ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння. Щодо обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК вини не визнав та пояснив, що наміру вчиняти крадіжку не мав, ОСОБА_10 не повідомляла йому про те, що планує вчиняти крадіжку.

- потепілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 20 квітня 2023 року біля 17:06 годині йому постукали у двері та сказали, що соціальні працівники. До квартири зайшла жінка брюнетка - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , який потім назвався ОСОБА_13 . Він їх впізнав під час слідчої дії - впізнання особи. Згадує, що жінка попросила попити води, і пішла на кухню. Потім він пригадує, як вона зняла наматрацник і запропонувала йому пересісти щоб змінити постіль. Він в цей час повів обвинуваченого на кухню. Показав на пральну машинку і на білизну. Пам`ятає, як той завіз його на візку на кухню, а потім почав якось здавати назад та він зрозумів, що вони втекли з його квартири. Після чого він виявив, що у нього зникли кошти та речі. Крадіжка відбулась дуже швидко. Спочатку втекла жінка, а потім обвинувачений вискочив вслід за жінкою;

- свідка ОСОБА_14 , який показав, що зустрів обвинуваченого та його дружину, хотів придбати телефон. Телефон був марки «Ксяомі» чорного кольору. Він його оглянув, однак не придбав. Стверджував, що саме обвинувачений і ОСОБА_15 пропонували йому купити мобільний телефон. Це було вдень влітку 2023 року.

26. Також суд дослідив фактичні дані, які містяться у протоколах пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 04 та 10 травня 2023 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 21 червня 2023 року, висновку судової товарознавчої експертизи від 16 травня 2023 року №СЕ-19/112-23/4435-ТВ, протоколі огляду предмету від 22 травня 2023 року, а саме CD-Rдиску з камер відеоспостереження з приміщення ломбарду «Перший», а також інших письмових доказах, зміст яких детально відображено у вироку.

27. Таким чином, місцевий суд, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, врахувавши позицію ОСОБА_8 , який у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК визнав, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК, ч. 1 ст. 357 КК.

28. При цьому, місцевий суд перевірив та спростував доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 не було відомо про плани іншої особи, зазначивши, що вони проживали разом, мали скруту з грошовими коштами, змінювали орендоване житло, не працювали. Врахувавши також пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який раніше обвинуваченого не знав, отримав відшкодування завданого збитку після вчинення злочину на стадії судового розгляду, характер та дії обвинуваченого та іншої особи, які проникли до квартири потерпілого під виглядом соціальних працівників, не називаючи власних імен, представились випадковими іменами, достовірно знаючи, що потерпілий не оплатить їхню допомогу як соціальних працівників, місцевий суд обґрунтовано вказав, що поведінка обвинуваченого під час вчинення злочину свідчила про наявність попередньої змови, усвідомлення та узгодженість його дій та іншої особи саме на вчинення крадіжки, які врахували також і обмежені можливості потерпілого, який пересувається на інвалідному візку.

29. Таким чином, дослідивши докази, надавши кожному з них належну оцінку з точки зору належності, достовірності та допустимості, а всім доказам у сукупності, з точки зору їх достатності для прийняття рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 185 КК, ч. 1 ст. 357 КК. Висновок суду є достатньо мотивованим й ґрунтується на даних, які було належним чином перевірено в судовому засіданні та змістовно наведено у вироку. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК.

30. За змістом статей 7, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку вбачається, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зобов`язаний перевірити всі викладені у ній доводи, а також аргументи, наведені сторонами під час апеляційного провадження, у своїй ухвалі дати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

31. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 дотримався зазначених норм кримінального процесуального закону.

32. Так, суд апеляційної інстанції спростовуючи доводи сторони захисту про те, що усі докази вказують на виконання об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, вчинених щодо ОСОБА_9 , саме іншою особою, зазначив, що ОСОБА_8 та інша особа проникли до квартири потерпілого під виглядом соціальних працівників. Власних імен не називали, представились випадковими іменами. ОСОБА_8 не міг не розуміти, що проникнення до квартири потерпілого відбувається шляхом обману, а отже його поведінка під час вчинення злочину свідчила про наявність попередньої змови, усвідомлення та узгодженість його дій та іншої особи. При цьому розподіл функцій між особами у даному випадку не має значення. Також, суд зауважив, що на попередню змову вказує і той факт, що обвинувачений відразу після того, як інша особа вибігла з квартири потерпілого, також швидко вибіг з квартири. Викрадені у потерпілого речі повертати не збирався, про що зазначив у судовому засіданні.

33. Також суд апеляційної інстанції визнав неприйнятними доводи сторони захисту про необізнаність ОСОБА_8 про наміри іншої особи вчинити крадіжку, вказавши, що вони повністю спростовуються показаннями потерпілого та іншими доказами у справі. Суд не вбачав підстав ставити під сумнів показання потерпілого, які логічними, послідовними і незмінними, як і не встановив даних про те, що він оговорює обвинуваченого. З огляду на це, покази обвинуваченого суд розцінив як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності. З такими висновками погоджується з колегія суддів.

34. Доводи сторони захисту про неправильну оцінку місцевим судом показань ОСОБА_8 в частині визнання ним вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК, з огляду на те, що він визнав лише користування карткою потерпілого, та дослідження в цій частині доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, є неприйнятними.

35. Як убачається з матеріалів провадження, у суді першої інстанції ОСОБА_8 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК. Суд першої інстанції, хоча й зазначив у вироку про розгляд провадження у цій частині в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, однак, відповідно до звукозапису судового засідання від 01 листопада 2023 року, суд дослідив докази в повному обсязі, з огляду на невизнання ОСОБА_8 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

36. Колегія суддів звертає увагу, що згідно пред`явленого обвинувачення та визнаного судом доведеним, ОСОБА_8 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 357 КК та ч. 4 ст. 185 КК (епізод від 20 квітня 2023 року щодо викладення у потерпілого мобільних телефонів та грошових коштів в сумі 480 гривень із чоловічої сумки сірого кольору) за одних і тих самих фактичних обставин, тобто його дії були об`єднані єдиним умислом, не мали розриву в часі та були спрямовані на заволодіння майном потерпілого, а тому в даному випадку має місце ідеальна сукупність злочинів.

37. Суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційної скарги сторони захисту в частині невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та непричетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та визнав їх необґрунтованим, навівши мотиви прийнятого рішення.

38. Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.

39. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування судових рішень та закриття провадження , про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Верховний Суд не встановив.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3