Справа № 158/2143/25
Провадження № 1-кс/0158/612/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника-адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000051 від 22.01.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В

23.07.2025 судді Ківерцівського районного суду Волинської області передано для розгляду клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000051 від 22.01.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за №0000051 від 22.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду вищевказаного кримінального провадження, систематично не з`являвся в судові засіданні. До останнього були застосовані примусові приводи через органи Національної поліції, які не виконані, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання, що стало підставою для відкладення судових засідань.

Крім цього, прокурор вважає, що під час розгляду вказаного кримінального провадження встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, зокрема, це можливість обвинуваченого переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на викладе та з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, прокурор просить обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав та просив його задовольнити; захисника та обвинуваченого, які просили у задоволенні клопотання відмовити та застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Також прокурором в повній мірі доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, суд вказує, що сама тяжкість вчиненого, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та суду не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Суд, у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, із врахуванням зазначеного, на підставі ч.4 ст.194 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та застосовує до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

Суд вважає, що саме такий запобіжний захід буде співмірним, відповідатиме меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177-178, 179, 183, 193-194 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини - завчасно повідомити про це зазначену особу;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 негайно з-під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1