печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2024 у справі № 757/51165/24-к в рамках кримінального провадження №0000691 від 26.04.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого суддів інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2024 у справі № 757/51165/24-к в рамках кримінального провадження №0000691 від 26.04.2023, а саме: 14 купюр номіналом 100 доларів США у кількості 1400 доларів США; 100 купюр номіналом 1000 гривень з обгорткою з банківської установи АТ «РВС Банк» у кількості 100 тисяч гривень; 100 купюр номіналом 1000 гривень у кількості 100 тисяч гривень; 100 купюр номіналом по 500 гривень з обгорткою з банківської установи АТ «РВС Банк» у кількості загальною сумою 50 тисяч гривень; 100 купюр номіналом по 500 гривень загальною сумою 50 тисяч гривень; 100 купюр номіналом по 500 гривень загальною сумою 50 тисяч гривень всього кошти в сумі 350000 гривень та 1400 доларів США.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що арешт на майно накладено незаконно та необґрунтовано. Вказане майно вилучене під час обшуку за адресою: м. Івано-Франківська, вул. Ш.Руставелі №1.21а. Майно не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 України, а саме: гроші не були підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди; гроші не були надані особі з метою схилити її до вчинення кримінал правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінал правопорушення чи як винагорода за його вчинення; гроші не є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов?язаного незаконним обігом; гроші не одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання - адвокат ОСОБА_3 не з`явився. Про час т а місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Прокурор про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності. Проти задоволення клопотання заперечував.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та слідчого, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26.04.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000691 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України..

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 27.11.2024 у справі № 757/51165/24-к накладено арешт на грошові кошти, вилучені під час обшуку за адресою: м. Івано-Франківська, вул. Ш.Руставелі №1.21а, а саме: 14 купюр номіналом 100 доларів США у кількості 1400 доларів США; 100 купюр номіналом 1000 гривень з обгорткою з банківської установи АТ «РВС Банк» у кількості 100 тисяч гривень; 100 купюр номіналом 1000 гривень у кількості 100 тисяч гривень; 100 купюр номіналом по 500 гривень з обгорткою з банківської установи АТ «РВС Банк» у кількості загальною сумою 50 тисяч гривень; 100 купюр номіналом по 500 гривень загальною сумою 50 тисяч гривень; 100 купюр номіналом по 500 гривень загальною сумою 50 тисяч гривень всього кошти в сумі 350000 гривень та 1400 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2024 у справі № 757/51165/24-к вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

10.10.2024 постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань вилучене майно визнано речовим доказами кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відповідної до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває.

З огляду на важливу роль даних речових доказів у провадженні, під час досудового розслідування продовжує існувати необхідність у їх збереженні, що можливо забезпечити лише шляхом збереження накладеного на них арешту.

Будь яких додаткових даних чи доводів, які б свідчили, що на даний час необхідність в арешті майна відпала, в клопотанні не наведено та в судовому засіданні не надано.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того прокурор зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та органом досудового розслідування проводяться слідчі дії.

Клопотання про скасування арешту майна не містить належного обґрунтування, яке б спростовувало вказане твердженням прокурора та вказувало б на необґрунтованість подальшого арешту майна Товариства в рамках кримінального провадження досудове розслідування в якому триває. Обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що особою, яка звернулась із клопотанням, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а відтак в задоволенні клопотання cлід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2024 у справі № 757/51165/24-к в рамках кримінального провадження №0000691 від 26.04.2023- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1