ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1662/21
Провадження № 1-кп/483/31/2025
ВИРОК

Іменем України

25 червня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 05 червня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Смирновка Атбасарського району Целіноградської області Казахстан, громадянин Казахстану, має повну загальну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, в силу ст.. 89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У 2018 році ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік від свого постійного місця проживання, а саме в межах с. Чорноморка, Очаківського району, Миколаївської області, знайшов у траві протипіхотну наступальну гранату РГД-5 та підривач до неї типу УЗРГМ, що були загорнуті у папір і полімерну плівку, після чого у нього виник протиправний умисел, направлений на придбання, зберігання та носіння вказаного вибухового пристрою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підняв знайдену ним протипіхотну наступальну гранату РГД-5 та підривач до неї типу УЗРГМ, вирішивши залишити дані предмети собі, незаконно придбавши таким чином зазначені бойові припаси.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 незаконно переніс знайдені ним бойові припаси до місця свого постійного проживання, а саме до території приватного домоволодіння АДРЕСА_1 .

У 2018 році ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого постійного проживання за вказаною вище адресою, закопав знайдені ним бойові припаси, а саме протипіхотну наступальну гранату РГД-5 та підривач до неї типу УЗРГМ на території подвір`я, почавши таким чином незаконно зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу приблизно до 18 години 05 червня 2021 року.

05 червня 2021 ОСОБА_4 , продовжуючи незаконно зберігати вибуховий пристрій, а саме протипіхотну наступальну гранату РГД-5 та підривач до неї типу УЗРГМ, незаконно переніс зазначені бойові припаси з території власного домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де привів у бойовий стан даний вибуховий пристрій та застосував.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у зберіганні, носінні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу визнав повністю та пояснив, що приблизно у 2018 році він, перебуваючи у полі неподалік від свого будинку, знайшов вибуховий пристрій, який забрав та переніс за місцем свого проживання. Оскільки він раніше проходив службу, йому було достеменно відомо, що знайдені ним предмети є бойовими припасами. 05 червня 2021 року він, взявши вказані боєприпаси пішов за місцем проживання ОСОБА_6 , з яким у нього був конфлікт. Так, останній відмовився повертати пігулки метадону, які обвинувачений йому позичив. При цьому, метою обвинуваченого було налякати ОСОБА_6 та отримати від нього пігулки. Перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_6 , він, отримавши від останнього відмову повернути пігулки метадону, зірвав запобіжний важіль від запалу типу УЗРГМ вибухового пристрою, який знаходився в його руці та кинув його в одну з кімнат будинку ОСОБА_6 . У вчиненому щиро кається.

Окрім визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, його вина у вчиненні цього злочину повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, а саме дослідженими в судовому засіданні зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України, письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05 червня 2021 року;

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000143 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 263 КК України;

- постановою про проведення досудового розслідування групою слідчих від 05 червня 2021 року;

- заявою ОСОБА_6 про дозвіл працівникам поліції зайти на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події з таблицями зображень до них від 05 червня 2021 року, за змістом якого проведено огляд домоволодіння по АДРЕСА_2 ;

- постановою виконувача обов`язки першого заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури від 26 серпня 2021 року про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців,

- заявою ОСОБА_6 від 09 червня 2021 року про добровільну згоду надати слідчому зразки букального епітелію для проведення експертизи;

- заявою ОСОБА_6 від 05 червня 2021 року про добровільну згоду надати слідчому зразки зрізів нігтів з його пальців рук для проведення експертизи;

- постановою слідчого від 11 березня 2021 року про призначення судової комплексної вибухово-технічної експертизи, за змістом якої на вирішення експертів поставлені питання: чи є на наданих для дослідження металевих предметах залишки вибухової речовини? Якщо так, то якої саме? Чи є надані на дослідження металеві предмети залишками бойового припасу? Якщо так, то якого саме?

- висновком експерта № КСЕ-19/122-21/4025 від 17 червня 2021 року, за змістом якого на поверхні наданих на дослідження металевих предметів наявні сліди вибухової речовини тротил (тринітротолуол). Надані на дослідження металеві предмети є залишками (фрагментами) від корпусу гранати РГД-5 та підривача типу УЗРГМ, складових частин бойового припасу - протипіхотної наступальної осколкової ручної гранати РГД-5;

- постановою слідчого про призначення судової вибухово-технічної експертизи за напрямком 5.1, згідно з якою на вирішення експертів поставлені питання: чи є на наданому для дослідження фрагменті килима залишки вибухової речовини? Якщо так, то якої саме?

- висновком експерта № СЕ-19/122-21/4021-ФХВР, за змістом якого на поверхні наданого фрагменту килимового виробу виявлено сліди вибухової речовини тринітротолуолу (тротилу);

- постановою слідчого про призначення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 14 липня 2021 року, за змістом якої на вирішення експертів поставлені питання: чи страждав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким-небудь хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки під час вчинення діяння, що йому інкримінується, і якщо страждав, то чи міг він усвідомлювати свої дії або керувати ними під час вчинення діяння, що йому інкримінується? Чи страждає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психічним захворюванням, психічним розладом, чи на алкоголізм, наркоманію, чи може він усвідомлювати свої діяння та керувати ними в теперішній час, тобто чи є осудним? Якщо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає психічними захворюваннями та психічними розладами чи на алкоголізм, наркоманію, то чи не потребує він застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру? Якщо потребує, то яких саме? (а.с. 218-221);

- висновком судово-психіатричного експерта № 29 від 28 липня 2021 року, за змістом якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждав на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, синдром залежності. Це не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними під час інкримінованого діяння. На даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, синдром залежності. Він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не потребує примусових заходів медичного характеру (а.с. 225-231);

- постановою слідчого від 19 вересня 2021 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні N? 0000143 від 05 червня 2021 року, за змістом якої визнано речовими доказами металевий ричаг, металеві уламки, металеве кільце з приєднаним шилінтом, фрагмент килима з нашаруванням, що упаковані до сейф-пакету ГСУ НП України № INZ2054969 (а.с. 233-236);

постановою слідчого від 09 червня 2021 року про призначення молекулярно-генетичної експертизи, за змістом якої перед експертами постановлені такі питання: чи є на представленому об`єкті дослідження - кільці (запобіжна чека), кров та клітини з ядрами, якщо так, то який їх ДНК- профіль? Встановити ДНК профіль букального епітелію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який надано експерту на дослідження. Встановити ДНК-профіль букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який надано експерту на дослідження. Чи належить виявлений на об`єкті дослідження, а саме кільці (запобіжна чека), ДНК-профіль ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .? Чи належить виявлений на об`єкті дослідження, а саме кільці (запобіжна чека), ДНК-профіль ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .? (а.с. 239-240);

- висновком експерта № СЕ-19/115-21/8086-БД від 24 червня 2021 року за змістом якого на металевому кільці (об`єкт N?3.1) виявлено поодинокі клітини з ядрами без домішки крові, генетичні ознаки яких не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об?єкт N? 1.1), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт N? 2.1), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Питання в аспекті збігу генетичних ознак поодиноких клітин з ядрами без домішки крові, виявлених на металевому кільці (об`єкт N?3.1) з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_6 (об?єкт N?1.1) та ОСОБА_4 (об`єкт N?2.1) не вирішувалось, у зв`язку із зазначеним у п.1 даного експертного висновку (а.с. 243-257);

- змістом протоколу та долученого до нього відеозапису слідчого експерименту, під час якого потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що приблизно протягом 10 днів у нього проживав ОСОБА_8 , оскільки останнього вигнала дружина. Пізніше він примирився з дружиною, остання приїхала за місцем проживання ОСОБА_6 . Вони разом зібрали речі і навантажили їх на мопед, після чого дружина ОСОБА_4 з речами поїхала, а сам ОСОБА_4 попросив потерпілого заварити чай. Коли вони залишилися вдвох, ОСОБА_4 попросив у потерпілого мета дон, на що потерпілий пояснив, що в нього залишилось його мало. В цей момент ОСОБА_4 почав говорити, що мав намір накласти на себе руки, але вирішив вбити ОСОБА_6 . Тоді ж останній побачив у руках обвинуваченого гранату, після чого він висмикнув чеку і кинув боєприпас. Потерпілий встиг вибігти з кімнати та присісти навприсідки, а граната влучила у підлогу. В цей же час пролунав вибух. Коли потерпілий вийшов на вулицю, там вже нікого не було, він викликав поліцію. Від вибуху на дерев`яній підлозі наявні виїмка, у будинку вилетіли вікна.

Дослідивши зазначені вище докази і оцінивши їх у сукупності, трактуючи наявні сумніви на користь обвинуваченого відповідно до стандарту доведення поза розумним сумнівом, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, за таких обставин.

ОСОБА_4 05 червня 2021 року приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі вибуховий пристрій, а саме протипіхотну наступальну гранату РГД-5 та підривач до неї типу УЗРГМ, прийшов до місця проживання ОСОБА_6 ..

Перебуваючи в збудженому стані, на підґрунті конфліктних ситуацій, що мали місце з ОСОБА_6 , висловлюючись на адресу останнього нецензурною лайкою на підвищених тонах, розуміючи, що поряд знаходяться сусіди, ОСОБА_4 почав активно демонструвати вибуховий пристрій, а саме протипіхотну наступальну гранату РГД-5 з підривачем типу УЗРГМ, висловлюючи при цьому погрозу застосувати її проти ОСОБА_6 , на зауваження та заспокоювання не реагував.

У свою чергу, дану погрозу ОСОБА_6 не сприйняв як реальну, вважаючи, що в руках у ОСОБА_4 знаходиться не вибуховий пристрій, а його «муляж». Саме в цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме вибухового пристрою у вигляді протипіхотної наступальної гранати РГД-5 та підривача до неї типу УЗРГМ.

Так, реалізуючи вказаний злочинний умисел, грубо порушуючи встановлені суспільні відносини та громадський порядок, нехтуючи загальноприйняті суспільством моральні засади, усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці, в присутності ОСОБА_6 , розуміючи при цьому, що поряд знаходяться сусіди останнього, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_4 зірвав запобіжний важіль від запалу типу УЗРГМ вибухового пристрою, який знаходився в його руці та кинув його в одну з кімнат будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , передбачаючи та свідомо бажаючи спричинення вибуху.

Після цього, ОСОБА_4 стрімко покинув місце вчинення кримінального правопорушення в невідомому напрямку, а вибуховий пристрій із запалом типу УЗРГМ здетонував та вибухнув.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Стороною обвинувачення в якості доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, надано:

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05 червня 2021 року;

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000143;

- постанову про проведення досудового розслідування групою слідчих від 05 червня 2021 року;

- заяву ОСОБА_6 про дозвіл працівникам поліції зайти на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 ;

- протокол огляду місця події з таблицями зображень до них від 05 червня 2021 року;

- постанову виконувача обов`язки першого заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури від 26 серпня 2021 року про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців,

- заяву ОСОБА_6 від 09 червня 2021 року про добровільну згоду надати слідчому зразки букального епітелію для проведення експертизи;

- заяву ОСОБА_6 від 05 червня 2021 року про добровільну згоду надати слідчому зразки зрізів нігтів з його пальців рук для проведення експертизи;

- постанову слідчого від 11 березня 2021 року про призначення судової комплексної вибухово-технічної експертизи;

- висновок експерта № КСЕ-19/122-21/4025 від 17 червня 2021 року, за змістом якого на поверхні наданих на дослідження металевих предметів наявні сліди вибухової речовини тротил (тринітротолуол). Надані на дослідження металеві предмети є залишками (фрагментами) від корпусу гранати РГД-5 та підривача типу УЗРГМ, складових частин бойового припасу - протипіхотної наступальної осколкової ручної гранати РГД-5;

- постанову слідчого про призначення судової вибухово-технічної експертизи за напрямком 5.1;

- висновок експерта № СЕ-19/122-21/4021-ФХВР, за змістом якого на поверхні наданого фрагменту килимового виробу виявлено сліди вибухової речовини тринітротолуолу (тротилу);

- постанову слідчого про призначення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 14 липня 2021 року;

- висновок судово-психіатричного експерта № 29 від 28 липня 2021 року, за змістом якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждав на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, синдром залежності. Це не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними під час інкримінованого діяння. На даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, синдром залежності. Він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не потребує примусових заходів медичного характеру (а.с. 225-231);

- постанову слідчого від 19 вересня 2021 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні N? 0000143 від 05 червня 2021 року;

- постанову слідчого від 09 червня 2021 року про призначення молекулярно-генетичної експертизи,;

- висновок експерта № СЕ-19/115-21/8086-БД від 24 червня 2021 року;

- протокол та долучений до нього відеозапис слідчого експерименту, під час якого потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що приблизно протягом 10 днів у нього проживав ОСОБА_8 , оскільки останнього вигнала дружина. Пізніше він примирився з дружиною, остання приїхала за місцем проживання ОСОБА_6 . Вони разом зібрали речі і навантажили їх на мопед, після чого дружина ОСОБА_4 з речами поїхала, а сам ОСОБА_4 попросив потерпілого заварити чай. Коли вони залишилися вдвох, ОСОБА_4 попросив у потерпілого мета дон, на що потерпілий пояснив, що в нього залишилось його мало. В цей момент ОСОБА_4 почав говорити, що мав намір накласти на себе руки, але вирішив вбити ОСОБА_6 . Тоді ж останній побачив у руках обвинуваченого гранату, після чого він висмикнув чеку і кинув боєприпас. Потерпілий встиг вибігти з кімнати та присісти навприсідки, а граната влучила у підлогу. В цей же час пролунав вибух. Коли потерпілий вийшов на вулицю, там вже нікого не було, він викликав поліцію. Від вибуху на дерев`яній підлозі наявні виїмка, у будинку вилетіли вікна.

Оцінюючи зібрані докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд бере до уваги приписи ч. 1 ст. 94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При оцінці доказів суд також враховує положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сторона обвинувачення посилається на те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого ч. 4 ст. 296 КК України підтверджується письмовими та речовими доказами кримінального провадження.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень не визнав та пояснив, що 05 червня 2021 року він, взявши вказані боєприпаси пішов за місцем проживання ОСОБА_6 , з яким у нього був конфлікт. Так, останній відмовився повертати пігулки метадону, які обвинувачений йому позичив. При цьому, метою обвинуваченого було налякати ОСОБА_6 та отримати від нього пігулки. Перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_6 , він, отримавши від останнього відмову повернути пігулки метадону, зірвав запобіжний важіль від запалу типу УЗРГМ вибухового пристрою, який знаходився в його руці та кинув його в одну з кімнат будинку ОСОБА_6 . У вчиненому щиро кається.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, згідно з вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом вимог статті 64 КПК України при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину (подія злочину, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; характер і розмір шкоди, заподіяної злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Статтею 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

З аналізу норми ч. 4 ст. 296 КК України слідує, що об`єктивною стороною інкримінованого ОСОБА_4 злочину є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності.

Головною рушійною силою хуліганських дій є бажання завдати шкоди не конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на підставі сукупності безпосередньо досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України є: АДРЕСА_2 , тобто адреса фактичного місця проживання потерпілого ОСОБА_6 . Таким чином, перебуваючи за місцем проживання потерпілого, обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки нахабної поведінки ОСОБА_4 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_6 , а не бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Хуліганство має місце у випадку, коли у свідомості особи домінує мотив явної неповаги до суспільства та відсутній особистий мотив посягання, а протиправні дії вчиняються без приводу або з використанням малозначного приводу. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності.

Отже, дії, які на думку органу досудового розслідування підпадають під ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 вчиняв на підґрунті конфліктних ситуацій з потерпілим з метою довести свою правоту, а не з хуліганських спонукань.

Оскільки в обвинуваченого відсутній мотив, а саме спрямованість його дій на грубе порушення громадського порядку, а також такі ознаки, як особлива зухвалість та винятковий цинізм, суд дійшов висновку про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто: ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що належних і допустимих доказів наявності вини ОСОБА_4 у вчиненні діянь, кваліфікованих органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 296 КК України у межах цього кримінального провадженні не здобуто, обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях, не узгоджується із зібраними по справі доказами, у зв`язку із чим не може покладатись в основу обвинувального вироку, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок в цій частині обвинувачення.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він в силу статті 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога з 06 лютого 2017 року з розладами психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів. За змістом висновку судово-психіатричного експерта № 29 від 28 липня 2021 року: під час інкримінованого діяння це не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; на даний час страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, синдром залежності; може усвідомлювати свої дії та керувати ними; не потребує примусових заходів медичного характеру. Також суд враховує, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 263 КК України з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення комплексної вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/122-21/4025 від 16 червня 2021 року в сумі 2 745 грн 92 коп., судової вибухово-технічної експертизи за напрямком 5.1 № СЕ-19/122-21/4021-ФХВР в сумі 1 372 грн 96 коп. слід покласти на обвинуваченого.

Речові докази біологічні зразки в п?яти паперових конвертах, металевий ричаг, металеві уламки, металеве кільце з приєднаним шплінтом, фрагмент килима з нашаруванням, що упаковані до сейф-пакету ГСУ НП України №INZ2054969, що передані на зберігання відповідальному за збереження бойових припасів та зброї ВП № 7 МРУП ГУНП України в Миколаївській області, відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України підлягають знищенню.

Цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373-375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України, та виправдати його у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування процесуальних витрат за проведення комплексної вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/122-21/4025 від 16 червня 2021 року в сумі 2 745 грн 92 коп., судової вибухово-технічної експертизи за напрямком 5.1 № СЕ-19/122-21/4021-ФХВР в сумі 1 372 грн 96 коп..

Речові докази у кримінальному провадженні - біологічні зразки в п?яти паперових конвертах, металевий ричаг, металеві уламки, металеве кільце з приєднаним шплінтом, фрагмент килима з нашаруванням, що упаковані до сейф-пакету ГСУ НП України №INZ2054969, що передані на зберігання відповідальному за збереження бойових припасів та зброї ВП № 7 МРУП ГУНП України в Миколаївській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуюча: