Єдиний унікальний номер 341/534/25
Номер провадження 1-кп/341/125/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні від 15.06.2022 № 0000015 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Бережани, Тернопільська область, зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, фізична особа-підприємець, одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не судимий, на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

установив

Органи досудового розслідування обвинувачують ОСОБА_6 у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу за наступних викладених в обвинувальному акті обставин.

На початку березня 2022 року ОСОБА_6 , будучи фізичною особою-підприємцем та власником мисливської нарізної зброї карабіну марки «МКМ-072СБ», № НОМЕР_1 , на добровільних засадах, використовуючи вказану вище зброю, брав участь у відсічі збройної агресії російської федерації, чергуючи на блокпосту перед в`їздом до м. Житомира.

Під час перебування на вказаному блокпосту в один із днів березня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 отримав від невстановлених слідством осіб 45 патронів військового взірця, які зберігав при собі на випадок можливої необхідності відсічі збройної агресії російської федерації.

Після завершення чергування ОСОБА_6 , розуміючи, що отримані предмети є боєприпасами, за незаконне поводження з якими передбачена кримінальна відповідальність, діючи у порушення вимог п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-ХІІ із змінами і доповненнями, не маючи дозволу на право зберігання і носіння вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв, діючи у порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, зі змінами і доповненнями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним про те, що за незаконне поводження з бойовими припасами передбачена кримінальна відповідальність, бажаючи надалі незаконно володіти та користуватись отриманими боєприпасами, не повернув їх відповідним посадовим особам, а без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, привласнив їх та перевіз до місця своєї виробничої діяльності, яке знаходиться у АДРЕСА_2 , де поклав у сейф у допоміжному приміщенні свого службового кабінету та надалі незаконно зберігав їх до 13 червня 2022 року.

У вказаний день 13.06.2022 під час проведення працівниками слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, обшуку у службовому приміщенні ОСОБА_6 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено 48 предметів подібних на патрони, 45 з яких є військовими, а 3 цивільними придатними для стрільби боєприпасами до вогнепальної нарізної зброї 7,62-мм патронами центрального бою, 42 з яких зі звичайними, а 6 з бронебійно-запалювальними кулями, промислового виробництва, призначеними для стрільби з автоматів, карабінів, калібру 7,62-мм, патронник яких розрахований на такі патрони.

Указані вище дії ОСОБА_6 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час здійснення досудового розслідування, а саме 28.03.2025 між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 у присутності захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Надалі під час підготовчого засідання 09.04.2025 задоволено клопотання прокурора та відкладено судове засідання для укладення нової угоди відповідно до приписів ч. 8 статті 474 КПК України, згідно з якою до моменту видалення суду до нарадчої кімнати сторони угоди мають право ініціювати зміни до укладеної угоди та у разі досягнення згоди укласти нову угоду.

11.04.2025 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника укладена нова угода про визнання винуватості

Відповідно до змісту цієї угоди обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до статті 66 КК України визначено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для цього кримінального провадження фактичних обставин, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, а також щодо призначення покарання ОСОБА_6 , а саме із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в ч. 1 ст. 263 КК України, яка є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500,0 грн.

Також, сторони погодили процесуальні витрати у розмірі 1434,0 грн покласти на обвинуваченого.

У цій угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження для прокурора та обвинуваченого, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема в частині обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, з якими сторони погодились. Також, в угоді передбачено наслідки її невиконання, які роз`яснені прокурору та обвинуваченому.

У судовому засіданні прокурор та обвинувачений підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити та призначити покарання, передбачене угодою.

Також, обвинувачений у судовому засіданні показав, що він повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не оспорює всі істотні для цього кримінального провадження обставини та правову кваліфікацію його дій, згідний з укладеною угодою, видом та мірою покарання, розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Захисник просив угоду затвердити.

Вирішуючи питання про можливість затвердження цієї угоди, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Суд на виконання вимог ст. 474 КПК України з`ясував обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також, суд з`ясував, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Отже, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідків постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що в цьому кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Оскільки обвинувачений визнає викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_6 орган досудового розслідування обґрунтовано кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Також, судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, суд не встановив.

Також, суд бере до уваги те, що прокурор відповідно до ст. 470 КПК України врахував такі обставини як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення підозрюваним, характер оголошеної підозри, пред`явленого обвинувачення, суспільний інтерес в забезпеченні швидшого досудового розслідування.

Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 11.04.2025 між прокурором та ОСОБА_6 в присутності захисника, її форма та зміст, загалом, відповідають вимогам КПК України і КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження такої угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відповідно до долученої довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні становлять 1434,0 грн і відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України, змісту угоди підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 394, 472-476 КПК України, ст. 263 КК України, суд

ухвалив

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11.04.2025, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні від 15.06.2022 № 0000015.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами в угоді покарання із застосуванням ст. 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини першої статті 263 КК України за це кримінальне правопорушення, у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500,0 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 1434,0 гривень.

Речові докази:

- 44 патрони, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, передати до Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Івано-Франківській області.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_7