Справа №295/6257/25
УХВАЛА

21.05.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

слідчого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесене в кримінальному провадженні №0000131 від 01 квітня 2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , в якому послався на те, що 30.03.2025 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з метою перевірки наявності особового складу прибули до одного з наметів для проживання військовослужбовців, який розміщений у лісі на територій військового містечка та дислокації особового складу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_1 , де побачили ОСОБА_11 , який сидів на ліжку та вживав алкогольні напої. Після цього, у ОСОБА_10 виник протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , у цей же день, час та місці підійшов до ОСОБА_11 , та умисно наніс кулаком близько трьох ударів по голові останнього, після чого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вийшли з середини палатки, а ОСОБА_11 вийшов слідом за ними. В подальшому, у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , виник спільний злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , тим самим останні вступили у попередню злочинну змову між собою. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , у вищевказаний день близько 22 год. 40 хв., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля вищевказаної палатки, що розташована за зазначеною вище адресою, помістили ОСОБА_11 у автомобіль марки «LEND ROVER» моделі «DISCOVERY», н.з. НОМЕР_2 , після чого покликали ОСОБА_12 ,який не був обізнаний в злочинних діях останніх, якому вказали їхати разом з ними,та останній сів до вищевказаного автомобіля.

Згідно клопотання, 30.03.2025 близько 23 год. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , переслідуючи мету умисного вбивства ОСОБА_11 , а також ОСОБА_12 , який не був обізнаний в злочинних діях останніх, приїхали на ділянку місцевості, що розташована на березі річки «Тетерів» поблизу с. Тригіря, Житомирського району Житомирської області, де наказали ОСОБА_11 , вийти з вищевказаного автомобіля. В цей час ОСОБА_11 , вийшов з салону автомобіля марки «LEND ROVER» моделі «DISCOVERY», н.з. НОМЕР_2 , почав втікати, однак впав на траву, після чого до останнього підбігли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, застосовуючи фізичну силу, за попередньою змовою групою осіб, умисно нанесли численну кількість ударів по голові, тулубу, грудній клітині та ногам, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла.

В подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, затягнув ОСОБА_11 до річки, тричі занурив голову останнього у воду, після чого тримаючи ОСОБА_11 за одяг разом з ОСОБА_10 витягнули останнього на берег та попід руки повели до автомобіля марки «LEND ROVER» моделі «DISCOVERY», н.з. НОМЕР_2 , куди помістили Антоненка та поїхали до наметового містечка дислокації військової частини НОМЕР_3 , що у АДРЕСА_1 .

Після чого, 31.03.2025 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вигрузили з вищевказаного автомобіля ОСОБА_11 та завели до його палатки, поклавши останнього на ліжко, а самі разом з ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втекли.

Від заподіяних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень у вигляді тупої поєднаної травми тіла ОСОБА_11 помер.

12.05.2025 ОСОБА_6 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на докази, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується, зокрема, рапортом-повідомлення на лінію «102» від 31.03.2025; протоколами огляду місця події від 31.03.2025, за адресою: військовий полігон в межах с. Тригір`я, Житомирського району, Житомирської області; протоколом огляду місця події від 01.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду трупа від 01.04.2025; копією лікарського свідоцтва про смерть; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 01.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.04.2025; протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, у відповідності до ст.208 КПК України від 01.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 01.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 01.04.2025: протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 01.04.2025; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 від 01.04.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

12.05.2025 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира стосовно підозрюваного ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави до 31.05.2025 року.

Слідчий в клопотанні зазначає, що строк обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою закінчується 31.05.2025, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно завершити проведення судових експертиз, а саме: судово-медичну експертизу відносно трупа ОСОБА_11 , судово-імунологічну експертизу по одягу підозрюваного ОСОБА_9 , судову психолого-психіатричну експертизу відносно підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , судово-наркологічну експертизу відносно підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також провести слідчі дії за участі підозрюваних, здійснити інші процесуальні дії.

В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу продовжують існувати і не зменшились, посилається на наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, слідчий за погодженням із прокурором просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання. Захисник вказує, що ризики не обґрунтовані, а тому просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000131 від 01.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, по факту умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 ,за попередньою змовою групою осіб.

12.05.2025 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

12.05.2025 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31.05.2025.

Постановою в.о.керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_15 від 21.05.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000131 від 01.04.2025,до трьох місяців, тобто до 01.07.2025 року.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, котре за наведеною у статті 12 КК України класифікацією відноситься до особливо тяжкого злочину.

Слідчий суддя має обрати такий запобіжний захід, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

При розгляді судом клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не змінилися, а продовжують існувати, у зв`язку з чим необхідність у застосуванні запобіжного заходу не відпала, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Викладене в сукупності з наявною обґрунтованою підозрою, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, переконує слідчого суддю у наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що стороною захисту не доведено і не наведено обґрунтованих аргументів, що заявлені стороною обвинувачення ризики зменшились або є необґрунтованими, не доведено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваним, а тому задовольняє подане клопотання.

Розмір застави не визначається слідчим суддею в силу ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 197, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , в межах строку досудового розслідування до 01 липня 2025 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 01 липня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1