Справа №333/5628/25
Провадження №1-кп/333/2181/25
У Х В А Л А

01 липня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

особи, яка звернулась зі скаргою ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 26.06.2025 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі. Зазначив, що оскаржує невиконання вимог ст. 214 КПК України ТУ ДБР. Вважає, що в його заяві достатньо відомостей, які свідчать про вчинення злочину працівниками ОП ЗРУП 20.11.2024 та 09.01.2025. Просить зобов`язати виконати вимоги ст.. 214 КПК України та надати йому статус потерпілого в провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, додатково пояснив, що вважає, що слідчий під час виконання вимог статті 290 КПК України по кримінальному провадженню, по якому він є потерпілим, порушив вимоги закону та вчинив злочин, оскільки він відмовився від захисника, а слідчий не провів заміну захисника на іншого.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши письмові матеріали, заслухавши ОСОБА_3 , представника ТУ ДБР, приходжу до висновку, що скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з такого.

ОСОБА_3 направив заяву датовану ним 28.05. 2025, названу ним «Заявление о преступлении» до ТУ ДБР, розташоване в місті Мелітополі. В цій заяві зазначив, що 27.05.25 Дніпровський суд визнав зловживання слідчими ОСОБА_4 під час виконання ст. 290 КПК України в його справі, у зв`язку з чим просить витребувати в суді вказану документацію та внести його заяву до ЄРДР та надати йому статус потерпілого.

13.06.2025 року ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі направило відповідь ОСОБА_3 в якій зазначили, що будь-яких ухвал Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2025 щодо виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення з боку слідчих Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області або про необхідність проведення перевірки за даним фактом чи зобов`язання внести відомості до ЄРДР до ТУ ДБР в м. Мелітополі не надходило. Сам собі зміст звернення ОСОБА_3 не містить фактичних відомостей чи посилань на обставини, що могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції, а викладені в ньому обставини є обмеженими, не конкретизованими, не охоплюються поняттями злочину, визначеному у статті 11 КК України та є такими, що не дозволяють зробити висновком про суть можливого кримінального правопорушення.

Дослідивши скаргу, заяву ОСОБА_3 від 28.05.2025, відповідь ТУ ДБР, приходжу до таких висновків.

Частина 1 ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

З вимог ч.1 ст.214 КПК України слідує, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до вказаного реєстру впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положеннями ст.25 КПК України (яка регламентує засаду публічності у кримінальному судочинстві) встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Ця норма пов`язана з ч.5 ст.214 КПК України згідно якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію про вчинення саме кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Тобто слідчий, прокурор зобов`язані проаналізувати викладені в повідомленні про злочин фактичні обставини діяння та визначити попередньо, під ознаки якого злочину, передбаченого статтею Особливої частини КК України, таке діяння підпадає.

Положення ст.214КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення саме кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК до ЄРДР вноситься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу на бездіяльність посадових осіб щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію не про будь-яку факт, а про вчинення саме кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

В даному випадку зміст заяви ОСОБА_3 від 28.05.2025 не містить даних про наявність ознак злочину. ОСОБА_3 зазначає про порушення закону з боку слідчих, не вказуючи конкретно фактичні обставини. Ця заява не містить достатньо первинних відомостей про ймовірне кримінальне правопорушення, склад якого встановлений КК про існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події ймовірного кримінального правопорушення.

Керуючись статтями 2, 110, 303, 307, 309 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до ЄРДР залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1