Справа №127/7119/25
Провадження №1-кп/127/254/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000003 від 02.01.2024,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не раніше середини березня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, вступив на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_2 збройних сил російської федерації на посаду командира розвідувального взводу розвідувальної роти, тобто перейшов на бік держави-агресора в умовах збройного конфлікту.

В подальшому, не пізніше 30 жовтня 2022 року, будучи командиром розвідувального взводу розвідувальної роти ІНФОРМАЦІЯ_3 , систематично брав участь у бойових діях проти військовослужбовців Збройних Сил України, що відбувалися поблизу населеного пункту Курганка, який є передмістям Горлівки Донецької області.

Також, продовжуючи свою протиправну діяльність та на виконання єдиного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній безпеці України, громадянин України ОСОБА_7 , будучи командиром розвідувального взводу розвідувальної роти ІНФОРМАЦІЯ_4 округу збройних сил російської федерації, приймав участь в організованому представниками російської федерації політичному мітинг-концерту «слава защитникам отечества», що проходив 22 лютого 2023 року у москві на стадіоні «лужники, де спільно з «Хором академического ансамбля самбль песни и пляски российской армии имени A.B. Александрова» виконав свою авторську пісню під назвою «катюша».

Судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Приймаючи рішення щодо проведення спеціального досудового розслідування та проведення розгляду за процедурою in absentia, слідчий суддя виходив із того, що інкримінований обвинуваченому злочин та його поведінка підпадали під вимоги, зазначені у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого. Так відповідно до рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, право обвинуваченого бути поінформованим належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді.

Враховуючи положення КПК України та Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи суд зазначає наступне.

З 24 лютого 2022 року АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації.

Відповідно до ч. 4 ст. 548 КПК України оригінал запиту про міжнародно-правову допомогу надсилається за кордон поштою, то в умовах припинення АТ «Укрпошта» приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації, виконати вимоги КПК України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території російської федерації немає можливості.

Повістки про виклик ОСОБА_7 , повідомлення йому про підозру, повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України шляхом публікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на стадії судового розгляду на офіційному веб-сайті Вінницького міського суду Вінницької області, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» в рубриці «Оголошення», а копію процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_7 на виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України направлялись захиснику. Будь-які клопотання від обвинуваченого на адресу суду не надходили.

Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області адвоката ОСОБА_6 , уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст. ст. 46, 47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно обвинуваченого.

Отже, орган досудового розслідування вживав всіх можливих передбачених КПК України заходів для виклику ОСОБА_7 , щоб забезпечити останньому можливість безпосередньо та через обраного захисника реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Після постановлення ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 46, ст. 42, п. 8 ч. 2 ст. 51 та ч. 2 ст. 297-5 КПК України реалізацію прав підозрюваного (обвинуваченого) здійснював його захисник, який отримував необхідні процесуальні документи, знайомився з матеріалами кримінального провадження.

Крім цього, згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року відносно ОСОБА_7 здійснювалось спеціальне судове провадження.

В судовому засіданні приймав участь адвокат ОСОБА_6 , який був захисником на стадії досудового розслідування і обізнаний з матеріалами кримінального провадження від початку здійснення спеціального досудового розслідування.

Судом, також, вживалися заходи про виклик обвинуваченого для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим на кожне судове засідання останній викликався у порядку ст. 323 КПК України. Повістки про виклик опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному сайті Вінницького міського суду Вінницької області.

Захисник обвинуваченого не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в порядку спеціального судового провадження, він здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: приймав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та просив ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення вжито достатніх заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_7 на захист та доступ до правосуддя.

Всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачений був поінформований належним чином про дати та час розгляду кримінального провадження, а також дотримані його права на належне представництво у суді.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом.

Судом ретельно та безпосередньо були досліджені наступні докази надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- акт огляду від 11.12.2023, об`єктом якого є Інтернет ресурси, де розміщенні відомості стосовно особи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до яких на наданий фотозображеннях наявний ОСОБА_7 у військовій формі ворога, де він демонструє різну зброю та військову техніку, а також, у своїх соціальних мережах розміщує інформацію щодо перебування на військовій службі у НОМЕР_1 окремій мотострілковій бригаді першого армійського корпусу південного військового округу збройних сил російської федерації (т.1 а.с. 105-215);

- протокол огляду від 29.01.2024, об`єктом якого є Інтернет ресурси, де розміщенні відомості стосовно особи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серед інших фото, які відображенні, також, описані відеофайли, зокрема, інтерв`ю ОСОБА_8 щодо військових дій наступного змісту:

«Інтерв`ю ОСОБА_8 , військовому кореспонденту проекту «WarGonzo».

ОСОБА_9 - Ну, ты говоришь, то они, противник, да, отключил связь, все. Это было в первый день?

ОСОБА_10 - Это был третий, третий накат. Последний. Они в 6 утра, они где-то влупили трансформатор, то есть по всему городу практически не было света. Практически. То есть мы просто, мы такие раз - и мы понимаем, что мы вот все, голые. Нет света, нет интернета. То есть благо, там что-то было заряжено, благо был генератор тоже, нам люди передали его. И благо, был этот ретранслятор. Мы реально, мы под конец дня уже, третий накат, вот он действительно длился часов 12. Реально, он перли просто как конченные. И мы уже вывезли, под конец мы уже такие - сидим, уже все выдохлись. И вот мне товарищ говорит: «Слушай, блин, круто, что вот у нас был этот ретранслятор. Если бы не он, было бы печально все».»

Крім того, у протоколі огляду наявні інші відеозаписи за участю ОСОБА_7 в яких від розповідає про його участь в боях за Горлівку (т.2 а.с. 1-115);

- висновок за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи №1474/24-21 від 02.05.2024, відповідно до якого:

п. 5 надані на дослідження усномовленнєві висловлення ОСОБА_7 , розміщені за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 в Інтернет-ресурсі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », які уміщені на оптичному диску CD-R та видрукувані в протоколі огляду від 18.03.2024 на 8 аркушах, містять публічний заклик до агресивної війни (публікація за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

п. 8 надані на дослідження усномовленнєві висловлення ОСОБА_7 , розміщені за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 в Інтернет-ресурсі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », які уміщені на оптичному диску CD-R та видрукувані в протоколі огляду від 18.03.2024 на 8 аркушах, містять ознаки виправдовування та визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році (т.2 а.с. 125-137);

- протокол огляду від 18.03.2024, об`єктом якого є Інтернет ресурси, де розміщенні відомості стосовно особи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яких він обрав участь в організованому представниками російської федерації політичному мітинг-концерту «слава защитникам отечества», що проходив 22 лютого 2023 року у москві на стадіоні «лужники, де спільно з «Хором академического ансамбля самбль песни и пляски российской армии имени A.B. Александрова» виконав свою авторську пісню під назвою «катюша» (т.2 а.с. 138-148).

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, а саме:

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування від 20.02.2025 (т.1 а.с. 49, 50);

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 30.01.2025 (т.3 а.с. 1-5);

- постанова про призначення судової лінгвістичної експертизи від 16.04.2024 (т.2 а.с. 118-122);

- витяг з кримінального провадження №0000003 від 02.01.2024 (т.1 а.с. 96, т.2 а.с. 157);

- постанова про призначення групи слідчих від 02.01.2024, від 12.07.2024, від 07.10.2024 (т.1 а.с. 99, 100, т.2 а.с. 158, 163, 164);

- постанова про визначення групи прокурорів від 03.01.2024, від 02.07.2024, від 02.10.2024 (т.1 а.с. 97, 98, 159, 160, 165, 166);

- повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 02.01.2024 (т.1 а.с. 103, 104);

- повідомлення про початок досудового розслідування від 02.01.2024 (т.1 а.с. 101);

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 02.01.2024, від 29.01.2025 (т.1 а.с. 218, т. 2 а.с. 240, 241);

- постанова про визначення підслідності від 17.06.2024 (т.2 а.с. 155, 156);

- постанова про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 23.09.2024 (т.1 а.с. 161, 162);

- постанова про зупинення досудового розслідування від 31.01.2025 (т.3 а.с. 10, 11);

- постанова про відновлення досудового розслідування від 18.02.2025 (т.3 а.с. 13, 14);

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 28.02.2025 (т.3 а.с. 20-27);

- постанова про доручення призначення адвоката для здійснення захисту за призначенням від 28.01.2025 (т.2 а.с. 235-238);

- повідомлення про завершення досудового розслідування від 28.02.2025 (т.3 а.с. 38);

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 28.02.2025 (т.3 а.с. 41-43), оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до наступного висновку.

Відповідно до Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй.

До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН №36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями №2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; №2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; №2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та №3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є рф.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.?

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98- ВР та Федеральним Законом рф від 2 березня 1999 року №42-ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований рф 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

З метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 18 березня 2014 року в односторонньому порядку незаконно включено до складу рф території АР Крим та м. Севастополя, 07 квітня 2014 року на території України в межах Донецької області створено терористичну організацію «донецька народна республіка», а 27 квітня 2014 року в межах Луганської області терористичну організацію «луганська народна республіка», у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

Так звані «донецька народна республіка» і «луганська народна республіка» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

В подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, а також АР Крим, громадянами рф та світовою спільнотою, у лютому 2022 року керівниками терористичних організацій «днр/лнр» оголошено так звану мобілізацію на окупованій території Донецької області, а 21 лютого 2022 року рф визнано «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент рф направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 05 годині 00 хвилин президент рф оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

В подальшому зс рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторгайсь на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичних організацій так званих «днр/лнр», які увійшли у склад зс рф.

24 лютого 2022 року указом Президента Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ, який в подальшому неодноразово продовжувався.

За правилами, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, як встановлено актом огляду від 11.12.2023 та протоколом огляду від 29.01.2024 ОСОБА_7 дійсно перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_2 збройних сил російської федерації про що неодноразово зазначає у своїх соціальних мережах, а також, в інтерв`ю на різних каналах де розповідає про участь у бойових діях на стороні рф.

Дані обставини підтверджуються, також, протоколом огляду від 18.03.2024, на якому відображено, як ОСОБА_7 приймає участь в організованому представниками російської федерації політичному мітинг-концерту «слава защитникам отечества», що проходив 22 лютого 2023 року у москві на стадіоні «лужники, де спільно з «Хором академического ансамбля самбль песни и пляски российской армии имени ОСОБА_11 » виконував свою авторську пісню під назвою «катюша».

Відповідно до висновку за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи №1474/24-21 від 02.05.2024 висловлення ОСОБА_7 під час проведення мітингу-концерту містять публічний заклик до агресивної війни, а також, містять ознаки виправдовування та визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній.

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими судом фото та відеоматеріалами, здобутими в результаті оглядів мережі Інтернет, уповноваженими на це суб`єктами досудового розслідування, установлено зображення ОСОБА_7 , який одягнений у військову форму ворога, демонструє різну зброю та військову техніку, у своїх соціальних мережах розміщує інформацію щодо перебування на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_4 округу збройних сил російської федерації, а також, приймає участь в організованому представниками російської федерації політичному мітинг-концерту «слава защитникам отечества».

Зазначене є беззаперечним свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

Будь-яких доказів, що спростовують вищевказані обставини, в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах збройного конфлікту.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, а також те, що обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання та обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, враховуючи особу обвинуваченого, приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції визначеної ч. 2 ст. 111 КК України, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч. 2 ст. 52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення ОСОБА_7 та іншими особами кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з дня його затримання на виконання вироку суду.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведеної судової експертизи (т.2 а.с. 124), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 124, 126, 193, 297-1, 297-5, 323, 337, 368-371, 374, 548, 615 КПК України, ст. ст. 12, 52, 59, 65-67, 111 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України - залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 3768,40 грн. у відшкодування вартості проведення судової експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалений вирок, буде опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя-доповідач:

Судді: