ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/5848/24

Провадження № 11-кп/820/500/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 30 квітня 2025 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, при перевірці якої на відповідність вимог ст.ст.392, 393, 395, 396, 399 КПК України, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху, так як її вимоги не ґрунтуються на нормах чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до положень п.4 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка її подає, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судового рішення. Виходячи з положеньданої норми закону, вимоги, які наведені в апеляційній скарзі щодо неправильності судового рішення, повинні бути обґрунтованими та відповідати повноваженням судової інстанції за наслідками їх розгляду.

Проте, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, вказані вимоги кримінального процесуального закону апелянтом не дотримані.

Зокрема, в апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок скасувати, постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_2 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України та виправдати, на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Однак, така позиція апелянта не узгоджується з чинним кримінальним процесуальним законом та суперечить повноваженням суду апеляційної інстанції за наслідками судового розгляду матеріалів кримінального провадження.

Так, апеляційний суд, у відповідності до положень ч.1 ст.418 КПК України, за результатами апеляційного розгляду приймає рішення у формі вироку або ухвали.

Рішення у формі вироку, суд апеляційної інстанції може ухвалити виключно у випадках визначених в ст.420 КПК України, зокрема, у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідністю застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; та у зв`язку із неправильним звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При цьому слід враховувати, що, відповідно до ч.1 ст.421 КПК, винесення рішення у суді апеляційної інстанції, яким погіршується становище обвинуваченого, можливе лише у випадку подання апеляційної скарги прокурором, потерпілим чи його представником. Погіршення становища означає, зокрема, застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасування неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшення сум, які підлягають стягненню.

В той же час, жодної з підстав вказаного переліку апелянтом не наведено. Тобто, обґрунтування такої вимоги, як скасування вироку та ухвалення нового вироку, в апеляційній скарзі відсутнє. Більше того, така вимога не є можливою й з огляду на сам процесуальний статус захисника. Аналогічна позиція міститься у рішенні Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі за №754/2764/17.

Оскільки вирок суду першої інстанції, відповідно до ст.404 Кримінального процесуального кодексу України, перевіряється судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги, а ці межі в даному випадку апелянтом не визначені і з вимогами кримінального процесуального закону не узгоджені, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без руху, з наданням терміну для усунення її недоліків.

З урахуванням наведеного, у поданій апеляційній скарзі захиснику необхідно привести свої вимоги у відповідність із нормами діючого кримінального процесуального законодавства, з урахуванням того, які рішення (форми рішень) та на яких правових підставах суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами її розгляду (положення ст.407 КПК України).

Особі, яка подала апеляційну скаргу, належить роз`яснити, що виправлення недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху, які стосуються її змісту, має бути здійснено шляхом подачі особою нової апеляційної скарги. При цьому нова апеляційна скарга повинна відповідати усім вимогам, зазначеним у ст.396 КПК України (правовий висновок Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі за №756/9044/16-к).

У випадку не усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк, апеляційна скарга буде повернута, однак залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права апелянта повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.396, 398, 399 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 3 (трьох) днів з дня одержання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду ОСОБА_1