Справа № 202/7606/25
Провадження № 1-кс/202/5669/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000491 від 01.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна в якому просить скасувати накладений арешт та заборону розпорядження земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:1084, площею 0,127 га, і яка належить на праві власності ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , що були вжиті як заходи забезпечення згідно ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 року.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 28 березня 2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було розглянуто клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо важких справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000491 про арешт майна, за результатами розгляду накладено арешт на земельну ділянку що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:1084, площею 0,127 га., шляхом заборони розпорядження до скасування арешту. ОСОБА_6 , дізнався про арешт випадково, він не є учасником кримінального провадження. Вважає, що при вирішені питання про накладення арешту на майно не було дотримано приписів КПК, а тому вважає, що накладений арешт підлягає скасуванню.

Представник власника майна у судовому засіданні підтримав клопотання, просив скасувати арешт із земельної ділянки, що належить ОСОБА_6 , із викладених у клопотанні підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що арешт на земельні ділянки накладено обґрунтовано, підстав для скасування арешту з вказаного нерухомого майна наразі немає, оскільки у кримінальному провадженні обставини передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 . Разом з цим прокурор наголосив, що накладений арешт не перешкоджає власнику користуватися вказаним майном. Накладений арешт є обґрунтованим до моменту вирішення справи по суті, тому наразі підстав для скасування арешту немає, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У ході судового розгляду встановлено, що арешт на земельну ділянку накладено в межах кримінального провадження №0000491 від 01.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розгляд клопотань про арешт майна здійснювався без повідомлення та без участі власників майна, з огляду на приписи ч.2 ст.172 КПК України, яка визначає таку можливість, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 КПК України).

Слідчий суддя зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст.174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Як вбачається із ухвали, якою накладено арешт на земельні ділянки, підставою для арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України є забезпечення збереження речового доказу.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поряд з цим варто враховувати, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Як слідує з поданих матеріалів, основним доводом власника майна щодо неправомірності накладення арешту на майно є посилання на те, що арешт зазначеної земельної ділянок порушує законні права та інтереси власника, який не має жодного відношення до кримінальних правопорушень, що розслідуються.

Слід зауважити, що у даному кримінальному провадженні з`ясовуються обставини можливого незаконного заволодіння земельними ділянками. Досудове розслідування спрямоване на підтвердження чи спростування факту незаконного відчуження земельних ділянок ряду осіб. Таким чином, вказана земельна ділянка можливо є предметом вчинення злочину. Вказані обставини підлягають детальному дослідженню.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відповідності вказаних земельних ділянок критеріям речових доказів, оскільки як свідчать матеріали, земельні ділянки є предметом (об`єктом) кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення такого кримінального правопорушення та відповідно містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, в рамках даного кримінального провадження підлягає ґрунтовному дослідженню питання щодо наявності правових підстав для переходу речових прав на такі земельні ділянки.

Враховуючи зазначене, у ході розгляду клопотання заявником не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, або що арешт було накладено необґрунтовано.

Тож на даному етапі скасування арешту, накладеного на вказані земельні ділянки, є передчасним.

У свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.174, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:1084, площею 0, 127 га, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000491 від 01.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня складання.

Слідчий суддя ОСОБА_1