Справа № 461/7286/25
Провадження № 1-кс/461/5479/25
УХВАЛА

Іменем України

04.09.2025 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження №0000116 від 13.06.2025, на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2025 у справі №461/6253/25 (провадження №1-кс/461/4788/25) на автомобіль марки «MAZDA», синього кольору, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 01.08.2025 у справі №461/6253/25 (провадження №1-кс/461/4788/25) накладено арешт на автомобіль марки «MAZDA», синього кольору, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .Майно, на яке накладено арешт, вилучено у ОСОБА_5 , яка не є учасником кримінального провадження, їй не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України, також не є обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, відтак заявник вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом, тому такий підлягає скасуванню. Просить клопотання задоволити.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задоволити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо скасування арешту та задоволення клопотання заперечила. Повідомила, що автомобіль марки «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки такий використовувався для переміщення осіб через державний кордон України.

Заслухавши пояснення представника власника майна, а також думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про чає та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000116 від 13.06.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, спрямованим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню: порадами, вказівками, наданням засобів, усуненні перешкод, за попередньою змовою із особою на ім`я « ОСОБА_7 » та іншими невстановленими, на даний час, в ході досудового розслідування особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.06.2025, усвідомлюючи можливості незаконного збагачення внаслідок організації та здійснення незаконного перетину державного кордону України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які не мають права на безперешкодний виїзд за межі України, організували канал незаконного перетину державного кордону України.

30.07.2025 в ході проведення огляду місця події на ділянці автодороги Н-17, поблизу АЗС «WOG», за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 291, вилучено автомобіль марки «MAZDA», синього кольору, 2015 року випуску із д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови слідчого від 30.07.2025, автомобіль марки «MAZDA», синього кольору, 2015 року випуску із д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Mazda», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2025 №461/6253/25 (провадження №1-кс/461/4788/25) в межах кримінального провадження №0000116 від 13.06.2025накладено арешт на майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , а саме на автомобіль марки «MAZDA», синього кольору, 2015 року випуску із д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній фізичній або юридичній особі право мирно володіти своїм, майном. Ніхто не може бути позбавлений, своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно вимог ч.4 ст.173 КПК України у разі застосування заходу забезпечення у вигляді арешту слідчий суддя повинен застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

При вирішенні питання про наявність достатніх підстав вважати, чи існує потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в ході розгляду клопотання заявника про скасування арешту, слідчий суддя має враховувати підстави, визначені ст.ст.170,173 КПК України. Зокрема, слідчий суддя повинен брати до уваги необхідність такого арешту з огляду на завдання кримінального провадження, наслідки арешту для особи, відносно майна якої застосовується відповідний арешт.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про скасування арешту задоволити частково та зобов`язати слідчого повернути транспортний засіб марки «MAZDA», синього кольору, 2015 року випуску із д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , ОСОБА_5 на відповідальне зберігання до закінчення кримінального провадження з правом користування таким.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , задоволити частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна задоволити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2025 у справі №461/6253/25 (провадження №1-кс/461/4788/25) на автомобіль марки «MAZDA», синього кольору, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , в частині заборони користування таким транспортним засобом.

Зобов`язати уповноважену особу СУ ГУ НП у Львівській області, в рамках кримінального провадження №0000116 від 13.06.2025, негайно повернути автомобіль марки «MAZDA», синього кольору, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 ОСОБА_5 на відповідальне зберігання до закінчення кримінального провадження з правом користування вказаним транспортним засобом.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1