справа № 361/9728/23
провадження № 1-кп/361/691/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0001985 від 10.06.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наумівка Краснопільського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, не депутата, не інваліда, не маючого на утримані малолітніх дітей, раніше судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_4 , вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 09 червня 2023 року о 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 прибули на автомобілі марки «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , на селищне кладовище, що розташоване по вул. Миру, б/н, смт. Калита Броварського району Київської області, з кадастровим номером - :01:013:0015, з метою встановлення надмогильного пам`ятника.

Того ж дня, а саме 09.06.2023 року в період часу з 12 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв., перебуваючи на вищевказаному кладовищі, впевнившись, що поряд стоїть незачинений вищевказаний автомобіль, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на викрадення особистих речей ОСОБА_5 , які знаходились у бардачку автомобіля марки «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 . В той же час, ОСОБА_6 з метою вчинення вказаного вище кримінального правопорушення, зателефонував ОСОБА_4 та запропонувава здійснити таємне викрадення майна ОСОБА_5 , з бардачка вищевказаного автомобіля, на що останній погодився.

Таким чином, вищевказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення таємного викрадення чужого майна, при цьому, заздалегідь, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовились, що кожен з них буде приймати участь у вчиненні запланованого злочину та вчинить необхідні дії для заволодіння чужим майном, а саме ОСОБА_7 , буде слідкувати за діями ОСОБА_5 , за необхідності відволікати його увагу, подавати сигнал тривоги, а ОСОБА_4 , тим часом проникне до салону автомобіля марки «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснить крадіжку майна ОСОБА_5 , яке знаходиться в бардачку салону.

Того ж дня, а саме 09.06.2023 року в період часу з 16 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свою частину спільного з ОСОБА_6 плану, з метою вчинення кримінального правопорушення, прибув до автомобіля марки «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився біля селищного кладовища, по Миру, б/н, смт. Калита Броварського району Київської області, з кадастровим номером - :01:013:0015, та в подальшому, з використанням сили своїх рук відкрив двері автомобіля, таким чином, проникнувши до салону. Після чого, ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , діючи в умовах воєнного стану, відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 17 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 17 серпня 2022 року № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», реалізуючи спільний з ОСОБА_6 умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та передбачаючи їх негативні наслідки, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки за ОСОБА_5 весь час слідкував ОСОБА_6 , відчинив бардачок та здійснив крадіжку барсетки, вартість якої під час досудового розслідування не встановлено, в якій знаходились: ключі від автомобіля «Фольсваген Джета», вартість яких під час досудового розслідування не встановлено, ключі від гаражу, вартість яких під час досудового розслідування не встановлено, грошові кошти на загальну суму 20 000 грн., мобільний телефон марки «Айфон 12», 64 Gb, ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , чорного кольору, з сім-картою до нього оператора «Водафон» із номером НОМЕР_4 , вартістю 20 112 грн., належної ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_6 , в той час слідкував за діями ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_4 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та разом з ОСОБА_6 розпорядилися викраденим майном на їх спільний розсуд, чим своїми умисними, протиправними діями завдали ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 40 112 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора, потерпілого, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що погоджується з висунутим обвинуваченням. Свою провину визнав повністю. Вказав, що більше такого вчиняти не буде. Не заперечував проти скороченого порядку розгляду справи. Повідомив суду, що завдані збитки потерпілому ОСОБА_5 відшкодував в повному обсязі. Щиро розкаювався у вчиненому, просив суд його суворо не карати. Крім того зазначив, що йому зателефонував ОСОБА_6 , сказав куди підійти, вказав час. На той час він проживав за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 йому зателефонував до обіду, сказав куди підійти, в яке місце. Після чого він під`їхав на те місце, яке вказав ОСОБА_6 ОСОБА_6 був на місці, працював на кладовищі. ОСОБА_4 обійшов машину, оглянув. Після всього він ввечері все, що викрав з автомобіля потерпілого передав обвинуваченому ОСОБА_6 .

В даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов.

Від потерпілого ОСОБА_5 29 травня 2025 року на електронну адресу суду надійшла заява, в якій останній зазначив, що претензій до ОСОБА_4 він не має, оскільки обвинуваченим було відшкодовано половину суми завданої грошової шкоди. Просив суд врахувати дану обставину і не карати суворо ОСОБА_4 .

Прокурор не заперечував щодо розгляду справи без участі потерпілого. Просив суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнавав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілому завдані збитки і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Крім того, просив суд застосувати до обвинуваченого ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та особу обвинуваченого.

Відповідно до характеристики, наданої старостою Заворицького старостинського округу ОСОБА_9 - громадянин ОСОБА_4 проживає без реєстрації по АДРЕСА_3 . Скарг та компрометуючих матеріалів до Заворицького старостинського округу на ОСОБА_4 не надходило. Відомості про місце роботи ОСОБА_4 в селищній раді відсутні.

Обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області №1514 від 22.06.2023 року та довідками по запиту від 19.06.2023.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом встановлено щире каяття, сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкцій частин статей, за якими кваліфіковано його діяння із застосуванням вимог ст. 75, 76 КК України.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

23 листопада 2023 року потерпілий ОСОБА_5 подав до суду позовну заяву про відшкодування обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

15 січня 2024 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 визнано цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0001985 від 10.06.2023 року. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 визнано цивільними відповідачами у кримінальному провадженні №0001985 від 10.06.2023 року.

Завдана шкода ОСОБА_5 ОСОБА_4 відшкодована, про що свідчить заява ОСОБА_5 , яка 29 травня 2025 року ним направлена на електронну адресу суду. Потерпілий зазначив, що претензій до ОСОБА_4 не має, оскільки обвинуваченим було відшкодовано половину суми завданої шкоди. Просив суд врахувати дану обставину і не карати суворо ОСОБА_4 .

Що ж стосується вирішення цивільного позову щодо ОСОБА_6 ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України виділено в окреме провадження.

Арешт на майно не накладався.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи та судово-дактилоскопічної експертизи, у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Київського НДЕКЦ МВС України проведено 22.06.2023 року судову товарознавчу експертизу та надано висновок за №СЕ-19/111-23/31729-ТВ вартістю 717,00 грн. та судово-дактилоскопічну експертизу від 12.07.2023 року №СЕ-19/111-23/35417-Д вартістю 2151,00 грн.

Таким чином, ці процесуальні витрати в загальній сумі 2 868,00 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч. 2 ст. 122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 у сумі 50 % від загальної суми, а цивільний позов ОСОБА_5 в частині позовних вимог до останнього, враховуючи відсутність претензій та добровільну відшкодування шкоди, залишити без розгляду.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку випробування обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази:

- поліетиленовий пакет з слідами папілярних ліній та первинною упаковкою, після проведення дослідження, який перебуває в матеріалах справи; поліетиленовий пакет з дактилоскопічними картами та первинною упаковкою, після проведення дослідження, який перебуває в матеріалах справи; DVD-R диск, на якому знаходяться фотографічні зображення транспортного засобу «Форд» з р.н.з. НОМЕР_5 , в інтегрованій системі відеоспостереження та відео-аналітики Київської області та комплексній системі відеоспостереження міста Києва, який приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження до розгляду обвинувального акта щодо ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 12», які передано під відповідальне зберігання власнику - залишити власнику ОСОБА_5 .

Заявлений цивільний позов ОСОБА_5 в частині позовних вимог до ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/111-23/31729-ТВ, загальною вартістю 717,00 грн. - 50% від суми, яка складає 358 гривень 50 копійок та за проведення судово-дактилоскопічної експертизи від 12.07.2023 року №СЕ-19/111-23/35417-Д загальною вартістю 2151,00 грн. 50 % від суми, яка складає 1075 гривень 50 копійок, що у сумі складає 1434,00 (одну тисячу чотириста тридцять чотири) гривні.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 статті 349 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_10