Справа № 279/2429/25
Провадження № 1-кс/279/836/25 У Х В А Л А
Слідчий Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області звернувся з клопотанням, в якому зазначив, що у березні місяці 2025 року у ОСОБА_5 Житомирської області, у порушення вимог статей 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, виник прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичного засобу та психотропної речовини у особливо великих розмірах.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу - канабісу та психотропної речовини - PVP ОСОБА_5 в мобільному додатку «Telegram» на одному з чат-ботів «Solo», який займається розповсюдженням наркотичних засобів та психотропних речовин отримав роботу, замовивши у невстановленої досудовим розслідуванням особи «майстер клад» з наркотичними засобами та психотропною речовиною. В подальшому орендував транспортний засіб марки «КІА» з державним номерним Знаком НОМЕР_1 та поїхав в Київську область, де за координатами, які йому скинула невстановлена особа, віднайшов «майстер клад» з психотропною речовиною Альфа PVP вагою близько 8 (вісьми) кілограм та наркотичний засіб - канабіс вагою близько 2,5 (два з половиною) кілограми та вирушив до м. Коростень Житомирської області, таким чином незаконно придбав та перевіз наркотичний засіб та психотропну речовину.
Приїхавши на вказаному автомобілі в м. Коростень у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , розфасував вказаний наркотичний засіб та психотропну речовину на згортки. Частину наркотичної та психоторопної речовини, а саме: 4-ММС (4 - метилметкатинон), вагою 443,917 грами; PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан- 1-он, вагою 3 629,9262 грами та канабіс, вагою 2 093,828 грами залишив у одній з кімнат квартири з метою подальшого збуту, а з решти наркотичної та психотропної речовини виготовив згортки, які завакумував та обгорнув ізолюючими стрічками різних кольорів в середині яких знаходилися зіп-пакети з наркотичною та психотропною речовиною.
Крім цього, 18.04.2025, під час проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено наступне: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4 - ММС (4 - метилметкатинон), вагою 443,917 грами; - особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1 -іл пентан-1 -он) загальною вагою 3 629,9262 грами;- наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, вагою 2 093,828 грами, які останній зберігав з метою подальшого збуту.
18.04.2025 у порядку ст. 208 КПК України затримано у вчиненні кримінального правопорушення гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушєння, передбаченого ч.3 ст 307 КК України.
19.04.2025 ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду в Житомирській області стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, в межах строків досудового розслідування.
29.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 ч.3 ст. 307 КК України.
Допитаний у кримінальному провадженні у якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнає.
Підозра ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.3 ст. 307 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- 3 (трьома протоколами огляду від 18.04.2025, в ході якого виявлено та вилучено наркотичні засоби з пакуваннях з зазначенням ваги, засоби для, засоби для їх зважування (електронні ваги) та пакувальний матеріал;
- показаннями працівників Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області які вказують на обставини виявлення у ОСОБА_5 , наркотичних і психотропних речовин.
- висновками експертиз матеріалів і виробів, згідно яких виявлені за місцем проживання та узбіччі дороги у ОСОБА_5 , речовини є - особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP ( 1-феніл-2- піролідин-1-іл пентан-1 -он) загальною вагою 3 629,9262 грами та наркотичний - засіб, обіг якого обмежено - канабіс, вагою 2 093,828 грами, які останній зберігав з метою подальшого збуту.
- протоколом затримання у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 від 18.04.2025;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;
- повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 ;
- висновками судових експертиз;
- речовими доказами у кримінальному у провадженні;
- іншими матеріалами досудового розслідування
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 ч.3 ст.307 КК України, який відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно положення ст.219 КПК України досудове слідство повинно бутизакінчено протягом двох місяців. Двохмісячний строк слідства у даному кримінальному провадженні закінчується 19 червня 2025 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно усунути наявні в матеріалах досудового розслідування суперечності для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Водночас, його вина встановлена та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судових експертиз матеріалів, речовин і виробів;
- продовжити строк застосування запобіжного заходу у тримання під вартою;
- виконати інші слідчі (розшукові) дії в яких виникне необхідність;
- враховуючи висновки експертних досліджень та встановленої під час проведення слідчих дій інформації повідомити ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри у кінцевій редакції;
- виконати вимоги ст.ст.290-291 КПК України.
Провести вказані слідчі дії у передбачений законом строк не представилося можливим у зв`язку зі тривалістю виконань експертиз, досліджень, та внаслідок особливої складності провадження, а без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вказаного правопорушення не можливо завершити досудове розслідування.
Для проведення зазначених процесуальних дій в повному обсязі подано клопотання про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців.
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальний обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та які вказують, що підозрюваний може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням наведеного слідчий просить продовжити строк запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 30 діб, в межах досудового розслідування. В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_5 більш альтернативний запобіжний захід, а саме: у вигляді особистої поруки, застави або цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього відповідних обов`язків, зауважуючи на те, що його підзахисниий беззаперечно визнає свою вину та сприяє слідству, зазначив, що в клопотанні просто перелічено найменування ризиків без будь якого вказання на докази існування цих ризиків, як того вимогає ст.177 КПК України. Зважаючи, що посилання на існування ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ст.177 КПК України є абсолютно необгрунтованими і єдиною підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу є виключно тяжкість покарання, яке передбачено санкцією ч.3 ст.307 КК України. Крім того, наголосив, що ч.4 ст.183 КПК України надає право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, однак не забороняє цього робити при урахуванні судом обставин в ст.178 КПК України. Крім того, зазначає, що його підзахисний одружений, має тісні соціальні зв`язки, виховує малолітню дитину від попереднього шлюбу, також 26.05.2025 його дружина народила диниту, яка наразі перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з тяжкими пологами, сам Вигівський має хронічне захворювання та потребує систематичного лікування, за місцем проживання характеризується позитивно.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав письмове зобов`язання про взяття на поруки ОСОБА_5 ..
Прокурор клопотання підтримав, зробив висновок про доцільність продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вчинено особливо тяжкий злочин, ризики відповідно до ст.177 КПК України не зменшились.
Вислухавши позицію учасників провадження, суд дійшов висновку про наступне:
19.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.3 ст.307 КК України.
29.04.2025 ОСОБА_5 змінено раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.
Внесене клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, його копія вручена підозрюваному в передбачені законом строки.
Клопотання мотивовано тим, що відповідно до вимог ч.5 ст.176, ст.184 ч.1 п.4 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у ст.177 ч.1 п.1,3,4,5 КПК України.
Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).
Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.
Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 р., у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.). Отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, враховує і положення, що передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 р. тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії» ( рішення від 01.06.2006 р.) Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, що він може переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано. Отже, клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційним меті, яка ставиться до їх застосування.
Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Отже, слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання в цій частині.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.
При цьому, слідчий суддя не вбачає підстав, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки буде ефективним та здатним запобігти спробам підозрюваного реалізації встановлених слідчим суддею ризиків.
Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він одружений, має на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимий, має захворювання згідно консультативного висновку спеціаліста, хронічний вірусний гепатит С в стадії трансформації, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, вину в скоєнному визнає, зі слідством співпрацює. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, та з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, доцільним та обґрунтованим є на час досудового провадження, оскільки в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово із покладенням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.
Керуючись статтями 176-178, 183,193, 194,196 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 19.07.2025 року включно.
Заборонити ОСОБА_5 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження на визначений ним час для проведення слідчих дій;
- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- носити електронний засіб контролю.
Зобов`язати Коростенський РУП ГУНП в Житомирській області негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що повідомити орган досудового розслідування.
Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 19.07.2025 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, слідчому, направити до Коростенського РУП ГУ НП України в Житомирській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_10

Копія згідно з оригіналом