Провадження № 11-кп/4808/408/25
Категорія ч.3 ст. 307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 липня 2025 року про продовження щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 вважає, що ухвала суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою і такою, що істотно порушує законні права та інтереси його підзахисного, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що під час судового засідання суддею взагалі не досліджено та не перевірено наявність ризиків, їх обґрунтованість, існуванню яких можливо запобігти продовживши строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Жодного обґрунтування того, що без тримання під вартою ОСОБА_8 або при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, він буде вчиняти будь-які дії, визначені ст. 177 КПК України в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено.

Звертає увагу, що його підзахисний ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, являється особою з інвалідністю 3 групи, ряд захворювань, які потребують постійного лікарського нагляду, під час підготовчого судового засідання, стороною захисту доведено можливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю з покладенням процесуальних обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання судом взагалі не з`ясовувалось питання матеріального стану та можливостей обвинуваченого.

Вказує, що суд визначаючи, як альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, жодним чином не обґрунтував, чому саме залишив в силі раніше визначений розмір застави в сумі 242 240 грн., а не інший, адже відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України такий розмір повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо помірним для нього.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18.07.2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою відмовити у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання, що по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18 липня 2025 року клопотання прокурора задовольнено та продовжено застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою строком до 15 вересня 2025 року включно.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника, вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Доводи захисника ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно продовжив щодо його підзахисного ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.08.2025 включно з визначенням застави у розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у національній грошові одиниці, тобто в сумі 242 240 грн.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 цього ж Кодексу, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, має також враховувати наявність чи зміну обставин передбачених ст.178 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу. Окрім іншого, суд повинен врахувати і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Обставини на які посилається апелянт не спростовують висновків суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не запобігатиме наведеним ризикам.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував як обставини справи, так і відомості що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , які не спростовують висновків суду.

Разом з тим, продовжуючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано врахував дані, що характеризують особу ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2023 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження - свідків, інших обвинувачених, які ще не допитувалися під час судового розгляду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що суд визначаючи, як альтернативний запобіжний захід у вигляді застави щодо обвинуваченого, жодним чином не обґрунтував, чому саме залишив в силі раніше визначений розмір застави в сумі 242240 грн., а не інший, є необґрунтованими та безпідставним, виходячи із такого.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що обвинуваченому ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення застави у розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у національній грошові одиниці, тобто в сумі 242240 грн, яку може бути внесено як обвинуваченим, так і іншою особою в будь-який момент під час розгляду кримінального провадження. Станом на 18 липня 2025 року, тобто на час постановлення оскаржуваної ухвали, заставу не було внесено.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що визначений в ухвалі Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2025 року розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах провадження та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим на даному етапі судового провадження покладених на нього обов`язків, а також забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Також відсутні підстави вважати вказаний розмір застави непомірним для обвинуваченого, оскільки, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, істотних порушень вимог КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,- п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 липня 2025 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5