Справа №295/5986/25
УХВАЛА

26.05.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 від 30.04.2025 року про відмову у задоволенні клопотання від 08.12.2024 в кримінальному провадженні №0000046 від 01.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 ОСОБА_3 звернувся до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що засобами електронного зв`язку 01.05.2025року від прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 надійшов лист №2177вих-25 від 30.04.2025 з постановою від 30.04.2025 року про відмову в задоволенні поданого ним клопотання від 08.12.2024 року.

Заявник вважає постанову не вмотивованою та такою, що винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, тим самим прокурор Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 створює суттєві перешкоди в здійсненні досудового розслідування кримінального провадження.

Посилаючись на положення ст. 220, 303 КПК України, просить скасувати постанову прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 від 30.04.2025 про відмову у задоволенні клопотання, а також зобов`язати прокурора виконати ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2025 року та здійснити всі визначені в Ухвали дії; зобов`язати прокурора задовольнити клопотання від 08.12.2024 року та вчинити відповідні процесуальні дії; визнати протиправною бездіяльність та дії прокурора щодо створення перешкод у здійсненні кримінального провадження №0000046 від 01.10.2024; вирішити питання усунення чи відводу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 від процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000046 від 01.10.2024 та заміни його іншим прокурором.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, про день час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, в прохальній частині просив проводити розгляд скарги у його відсутності через поганий стан здоров`я.

У судове засідання прокурор не з`явився, про день час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав заяву в якій просив відкласти розгляд скарги, у зв`язку з тим, що матеріали кримінального провадження №0000046 знаходяться в органі досудового розслідування другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Житомир) ГУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, а тому не має за можливе надати їх на вказану дату та час розгляду скарги до суду.

Відсутність прокурора, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, що передбачено ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя вивчивши та дослідивши скаргу, а також додані до неї матеріали, оцінивши докази окремо та у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

У частині 1 ст. 303 КПК України наведений перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та за якими надано право на оскарження. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інщі службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому за процесуального керівництва Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000046 від 01.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відомості до ЄРДР внесено на підставі заяви ОСОБА_3 , від 17.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення на виконання ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.09.2024 (справа №296/8481/24).

08.12.2024 ОСОБА_3 звернувся до Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону із клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000046 від 01.10.2024 та вручення пам`ятки з правами потерпілого, проведення ряду слідчих та процесуальних дій в порядку ст. 220 КПК України.

Постановою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 від 30.04.2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих (процесуальних) дій та визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні №0000046 від 01.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, відмовлено.

Так, згідно з положенням ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини, при цьому мотивувальна її частина повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Про необхідність винесення виключно вмотивованої постанови про відмову у задоволенні клопотання йдеться мова і у статті 220 КПК України.

На переконання слідчого судді, висновок прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання без наведення у оскаржуваній постанові від 30.04.2025 мотивів такої відмови в контексті обґрунтування тим, що вимоги, викладені у клопотанні ОСОБА_3 не відповідають вимогам КПК України, а надані матеріали не є достатніми для їх задоволення суперечить положенням статтей 91, 92, 110, 220, 223 КПК України, а також не сприяє виконанню завдання кримінального провадження. Окрім того, слід зазначити , що згідно положень ч. 2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заявником відповідної заяви про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги про скасування постанови прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 від 30.04.2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Водночас варто зауважити, що згідно ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування не передбачено постановлення слідчим суддею ухвали про визнання бездіяльності таких осіб протиправною, а тому, вимоги скарги щодо зобов`язання прокурора вчинити певні дії задоволенню не підлягають, оскільки прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 грудня 2023 року (справа № 757/26714/22-к), від 14 лютого 2023 року (справа № 405/680/22, провадження № 51-1544км22), від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781км21), зазначивши, що стаття 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий, дізнавач або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити частково скаргу ОСОБА_3 шляхом зобов`язання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, яким здійснюється процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №0000046 від 01.10.2024 розглянути повторно клопотання ОСОБА_3 від 08.12.2024 року, в передбаченому ст. 220 КПК України порядку, за наслідками якого прийняти відповідне процесуальне рішення, оформлене згідно з вимогами КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 91, 92, 110, 220, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 від 30.04.2025 року про відмову у задоволенні клопотання від 08.12.2024 в кримінальному провадженні №0000046 від 01.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України.

Зобов`язати прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, яким здійснюється процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №0000046 від 01.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, розглянути повторно в порядку, визначеному ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_3 та надати йому відповідне процесуальне рішення.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1