15.08.2025
Справа № 642/2682/25
Провадження № 1-кс/642/1203/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2025 року слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП України в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

старший слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, в провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000690 від 09.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке виділене з кримінального провадження № 0000690 від 11.02.2025 року, в межах якого 27.03.2025 року було повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 .

Як зазначено у клопотанні, в ході досудового розслідування встановлено, що 09.02.2025 близько 03.00 год., але не пізніше 03.48 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента №573/2022 від 12.08.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015, вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлену на вчинення таємного викрадення чужого майна у підвальному приміщенні будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 09.02.2025 року, близько 03.00 год. але не пізніше 03.48 год. ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь розподіливши злочинні ролі щодо обсягу вчинювання спланованих дій, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вважаючи, що за їх діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити скоєнню задуманого злочину, підійшли до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме до підвального приміщення яке використовується в якості укриття, двері до якого були відчинені, перебуваючи в підвальному приміщенні ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , побачили приміщення яке було закрите на навісний замок. Надалі, ОСОБА_7 за допомогою викрутки яка була в ОСОБА_5 , яку вони використовували в якості знаряддя злочину, зірвав навісний замок, подолавши у такий спосіб засіб охорони від вільного доступу, тим самим ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , проникли всередину даного приміщення, з метою викрадення будь-якого майна, яке там зберігалося.

Таким чином, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , виконали усі необхідні дії щодо проникнення у інше приміщення, шляхом подолання засобу охорони вказаного приміщення, яким було обмежено вільний доступ сторонніх осіб до майна, яке знаходилося в середині приміщення, тобто використовувалось в якості сховища.

Перебуваючи всередині сховища, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 побачили на стіні металевий ящик обладнаний запорним механізмом, тобто сховище в якому знаходилось інтернет обладнання: комутатор марки Cisco Catalyst C9200L-24T-4G-E з сервісним пакетом CON-SNT-C920L24T (Ф007996.297), оптичний термінал марки «BDCOM P1004C1» (M009722) як МШП, голосовий шлюз марки «ELTEX TAU-8.IP» (Ф006018), що належить КП «Міський інформаційний центр» .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище та інше приміщення, в умовах воєнного стану, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 підійшли до металевого ящика який кріпився на стіні, далі ОСОБА_5 ключем який був у врізному замку відчинив металевий ящик, тим самим проникли до сховища, в середині якого вони побачили комутатор Cisco Catalyst C9200L-24T-4G-E з сервісним пакетом CON-SNT-C920L24T (Ф007996.297), оптичний термінал марки «BDCOM P1004C1» (M009722) як МШП, голосовий шлюз марки «ELTEX TAU-8.IP» (Ф006018), який кріпились до металевого ящика та з`єднувались проводами. Надалі ОСОБА_5 використовуючи викрутку яка була при ньому в якості знаряддя злочину від`єднав голосовий шлюз марки «ELTEX TAU-8.IP» (Ф006018), бувший у використанні - вартістю 4912 гривень 05 копійок, що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 546/25 від 18.02.2025, оптичний термінал марки «BDCOM P1004C1» (M009722) як МШП, бувший у використанні - вартістю 1528 гривень 80 копійок, що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 546/25 від 18.02.2025, а ОСОБА_7 від`єднав комутатор марки Cisco Catalyst C9200L-24T-4G-E з сервісним пакетом CON-SNT-C920L24T (Ф007996.297), бувший у використанні - вартістю 59042 гривні 90 копійок, що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 546/25 від 18.02.2025, які таємно викрали.

Після цього, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд. В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 завдали КП «Міський інформаційний центр» , матеріальної шкоди на загальну суму 65 483 гривні 75 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення та сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

07.05.2025 ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами огляду місця події, протоколом допиту представника потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Протоколом огляду речей та документів.

Оскільки в ході досудового слідства встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не виявилося можливим, 09.05.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

13.08.2025 року в порядку ст. 191 КПК України на виконання ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 20.05.2025 року було затримано ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та досудове розслідування було відновлене постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 ГУНП в Харківській області від 13.08.2025 року.

Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

-враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 скоїв умисний тяжкий злочин, є ґрунтовні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 8 (восьми) років, без застосування запобіжного заходу до нього, може покинути місце мешкання, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду;

-підозрюваний, зважаючи на тяжкість вчиненого ним злочину та бажання уникнути відповідальності, враховуючи цинічність дій відносно потерпілих при вчиненні злочину, може вчинити й інші дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного та фізичного впливу на потерпілого, а також свідків, які викривають його у вчиненні злочину (при цьому провести дії, які перешкодять органу досудового розслідування при встановленні нових свідків по кримінальному провадженню або ж спотворять їх показання, що буде загрожувати встановленню істини по кримінальному провадженню, тобто незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, і існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

-підозрюваний, без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень-злочинів.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування вважає, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вказували, що ОСОБА_5 постійно перебував у м. Харкові, жодних викликів від слідчого не отримував, дізнався що він перебуває у розшуку, коли його затримали. Він не мав наміру ухилятися від органу досудового розслідування. Також ОСОБА_5 заперечував свою причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, вважає підозру необґрунтованою. Ризики на які посилається слідчий недоведені. Також просили врахувати відомості щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , те що він є особою з інвалідністю ІІ групи, та потребує періодичного обстеження та лікування.. У разі обрання запобіжного заходу просили обрати домашній арешт, або визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000690 від 09.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке виділене з кримінального провадження № 0000690 від 11.02.2025 року.

07.05.2025 ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення та сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозри кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначених у клопотанні.

За змістом положень ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних ( фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоровя обвинуваченого, міцність соціальних звязків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

При розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення);та п.2(наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України) переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_5 в сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на свою користь.

Крім того, слідчий суддя погоджується із слідчим щодо наявності ризику вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику об`єктивно підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, він має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, є ФОП, має на утриманні неповнолітню дитину та мати похилого віку. Також слідчий суддя враховує відомості щодо стану здоров`я підозрюваного, та те що він є особою з інвалідністю ІІ групи.

Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності.

Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України слідчий суддя враховує наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого злочину, відомості щодо особистості підозрюваного, та метою запобігти вказаним ризикам, і для забезпечення виконання процесуальних обов`язків, вважаю необхідним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід домашній арешт з забороною залишати житло цілодобово. Такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та виконання ним додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 29.08.2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді і суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин заздалегідь про це повідомити;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання, та засобів зв`язку;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин інкримінованого кримінального правопорушення.

Строк дії ухвали до 29 серпня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу для виконання згідно до вимог ст. 181 КПК України направити до відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області для постановки на облік ОСОБА_5 , про що повідомити слідчому.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1