КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 02 липня 2025 року апеляційні скаргипредставника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт у кримінальному провадженні №0000001, відомості щодо якого внесені 03.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, на майно, яке вилучене 22.04.2025 під час проведення обшуку приміщення, за місцем проживання засновника ТОВ «Аметрін ФК» () ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон «iPhone» з IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та зобов`язати його повернути власнику вилучене майно, а саме мобільний телефон «iPhone» з IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

Слідчим суддею під час розгляду клопотання не враховано те, що мобільний телефон вилучено всупереч ухвалі слідчого судді, а слідчим не обґрунтовано, яке відношення до кримінального провадження має вилучене майно.

Також, слідчим не надано постанови про призначення будь-яких експертиз щодо вилученого мобільного телефону.

Посилається на допущенні процесуальні порушення під час проведення обшуку.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання не враховано заперечення сторони захисту, в яких зазначалося про те, що вилучений мобільний телефон є приватною власністю ОСОБА_5 та містить особисту інформацію, яка не має відношення до предмета досудового розслідування.

Разом із тим, слідчим суддею розглянуто клопотання у відсутність власника майна чи його представника, не зважаючи на те, що у письмових запереченнях на клопотання ОСОБА_5 просив провести розгляд у присутність його представника.

Власник майна ОСОБА_5 зазначив, що під час проведення обшуку він добровільно надав доступ до мобільного телефону, який використовується виключно для особистих потреб та містить конфіденційну інформацію

В судове засідання представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 та прокурор не з`явились, хоча про час та дату судового засідання їх повідомлено у встановлений законом спосіб. 02 липня 2025 року надіслали заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників судового провадження, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 січня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000001, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи ряду фармацевтичних дистриб`юторів, а саме: ТОВ «Аметрін ФК» (), ТОВ «Укрера» (), ТОВ «Авентусфарм» (), ТОВ «Модерн-фарм» () та ТОВ «Дія фарм» (), вступили у злочинну змову з посадовими особами ряду вітчизняних фармацевтичних виробників, зокрема ПРАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» () та АТ «Фармак» (), які зловживаючи своїм службовим становищем налагодили протиправний механізм зі збуту лікарських засобів до закладів охорони здоров`я (лікарень) за завищеними цінами, в результаті чого заволоділи бюджетними коштами у великих розмірах під час дії воєнного стану.

Згідно наявної інформації органом досудового розслідування установлено, що протиправний механізм злочинних дій реалізується шляхом надання знижок заводом виробником на лікарські засоби, які реалізуються за бюджетні кошти, використовуючи «акти зменшення вартості раніше поставленого товару», зокрема фармацевтичні дистриб`ютори ТОВ «Аметрін ФК» (), ТОВ «Укрера» (), ТОВ «Авентусфарм» (), ТОВ «Модерн-фарм» () та ТОВ «Дія фарм» () після реалізації лікарських засобів до закладів охорони здоров`я підписують із заводами виробниками ліків ПРАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» () та АТ «Фармак» () «акти зменшення вартості раніше поставленого товару», тим самим зменшуючи вартість лікарських засобів, які фактично були реалізовані заводами-виробниками.

В результаті таких дій, після коригування вартості вже поставленого товару, прибуток дистриб`юторів складає від 25% до 70%, що перевищує закононодавчо визначену граничну надбавку в 10%, що призводить до заволодіння державними коштами під час дії воєнного стану.

22 квітня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року проведено обшук в приміщенні квартир АДРЕСА_2 , де проживає засновник ТОВ «Аметрін ФК» (код ЭДПОУ 38218086) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон.

22 квітня 2025 року постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 зазначений мобільний телефон визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

23 квітня 2025 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучено під час проведення обшуку в приміщенні квартир АДРЕСА_2 , де проживає засновник ТОВ «Аметрін ФК» (код ЭДПОУ 38218086) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речового доказу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000001, про накладення арешту на вказаний мобільний телефон, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження та його зв`язок із кримінальним правопорушенням.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого детектив звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Посилання апелянта на те, що мобільний телефон вилучено всупереч ухвалі слідчого судді, не заслуговують на вагу, оскільки колегія суддів вважає, що він має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , - задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 752/4080/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Справа № 11сс/82/3787/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК