Провадження №1-кс/523/5493/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пресипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.09.2020 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 391 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України

ВСТАНОВИВ:

29.08.2025 до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторона обвинувачення просить продовжити підозрюваному, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в межах строків досудового розслідування, без визначення застави.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що громадянин України ОСОБА_5 приблизно в кінці червня 2025 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , при листуванні за допомогою свого смартфону у месенджері Telegram, діючи умисно, із корисливим мотивом, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вступив з невстановленою особою у злочинну змову на вчинення терористичного акту, шляхом підриву автотранспортного засобу у місті Одесі із застосуванням вибухового пристрою.

При цьому, ОСОБА_5 та вищевказана невстановлена особа розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких невстановлена особа виступала в якості організатора вчинення теракту (далі - організатор), який керував його підготовкою та безпосереднім вчиненням, повинен був вибрати місце, час та транспортний засіб, який необхідно підірвати шляхом дистанційного ініціювання вибуху. За вчинення теракту, ОСОБА_5 повинен був отримати від організатора грошову винагороду та іншу вигоду, яку повинні були узгодити пізніше.

Діючи на виконання злочинного умислу та за попередньою змовою групою осіб, 02.07.2025 ОСОБА_5 отримав вказівку здійснити огляд місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , куди останній прибув того ж дня близько обіду та показував місцевість організатору під час відеодзвінку з ним.

04.07.2025, ОСОБА_5 отримав від організатора злочину вказівку відправитись до сходів на спуск до моря поблизу будівлі за адресою: АДРЕСА_4 , де взяти сумку, в якій міститься вибуховий пристрій.

Того ж дня, ОСОБА_5 відправився до сходів на спуск до моря поблизу будівлі за адресою: АДРЕСА_4 , куди прибув близько 18 години, де під деревом знайшов сумку чорного кольору, в середині якої містився рюкзак із вибуховим пристроєм та смартфон для подальшого зв`язку.

Вказану сумку із вибуховим пристроєм ОСОБА_5 забрав із собою та відправився одразу за місцем свого тимчасового проживання у м. Одеса, де зберігав вибуховий пристрій.

Надалі ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, бажаючи вчинити терористичний акт, а саме вчинити вибух, що створить небезпеку для життя чи здоров`я людей, з метою порушення громадської безпеки, залякування невизначеної кількості населення, без висловлювання прямої погрози будь-яким визначеним особам, прибув близько 09:00 05.07.2025 за адресою: АДРЕСА_3 , де за вказівкою організатора злочину пройшов в напрямку зеленого гаражу, де побачив транспортний засіб Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору. Підійшовши до вказаного авто, ОСОБА_5 заклав сумку із вибуховим пристроєм під середню частину авто з правого боку, після чого встановив поблизу заздалегідь підготовлений смартфон для здійснення відеофіксації вибуху невстановленою особою за допомогою спеціального мобільного додатку AirDroid та залишив зазначене громадське місце.

Приблизно о 09 год. 17 хв. 05.07.2025, до авто Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 прибув та сів на водійське місце громадянин України ОСОБА_7 . Після чого, о 09:18 05.07.2025, в громадському місці поблизу будинку АДРЕСА_3 відбувся вибух від якого авто Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнало значних ушкоджень. Громадянин ОСОБА_7 від вибуху отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового поранення лицьового черепа, переломів кісток лицьового черепа, перелому ніг, тощо.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України за кваліфікуючими ознаками вчинення вибуху, який створив небезпеку для життя та здоров`я людини, вчиненого з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, за попередньою змовою групою осіб.

05.07.2025 ОСОБА_5 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

07.07.2025 слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 04.09.2025 без визначення розміру застави.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме : повідомленням про вчинення злочину ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 05.07.2025; відповіддю на доручення ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 05.07.2025; протоколом огляду місця події від 05.07.2025; протоколом слідчого експерименту від 05.07.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та її обшуку від 17.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 05.07.2025; іншими матеріалами досудового розслідування, а також вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою закінчується 04.09.2025, проте для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно виконати наступне: отримати висновок пожежно-технічної експертизи за експертною спеціальністю 10.8 (Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки) призначеної 16.07.2025; отримати висновок автотоварознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 (Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу) призначеної 14.07.2025; отримати висновок комплексної судової експертизи за експертними спеціальностями 5.1 (дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу) та 5.2 (дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху) призначеної 16.07.2025; провести тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю та знадяться у ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ); провести тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю та знадяться у ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ); провести тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю та знадяться у АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (МФО НОМЕР_4 ); встановити інших осіб, причетних до вчинення вищевказаного злочину.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який, може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування, подальшого судового розгляду кримінального провадження, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого закінчується 04.09.2025.

Сторона обвинувачення зазначає, що стосовно обвинуваченого слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Захисник в судовому засіданні захисник заперечувала проти задоволення клопотання просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, адже ризики не доведені, підозрюваний характеризується позитивно, що підтверджено наданими копіями характеристик від двох сусідів. Також ОСОБА_5 має на утриманні хворого батька.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що слідчим відділом УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000396 від 05.07.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 258 КК України.

05.07.2025 ОСОБА_5 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

07.07.2025 слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 04.09.2025 без визначення розміру застави.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, що підтверджується:

- повідомленням про вчинення злочину ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 05.07.2025;

- відповіддю на доручення ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 05.07.2025;

- протоколом огляду місця події від 05.07.2025;

- протоколом слідчого експерименту від 05.07.2025;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та її обшуку від 17.04.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 05.07.2025;

- іншими матеріалами досудового розслідування.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити те, в якому обґрунтовано підозрюється

Слідчий суддя зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, крім тяжкості покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру засвідчується і тим, що обвинувачений проживає в м. Одесі, яке розташоване поблизу державного кордону України з Республікою Молдовою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Також обвинувачений обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру та тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені і не допитані.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається (продовжується).

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 , раніше судимий, має місце реєстрації та мешкання, характеризується позитивно, має на утриманні хворого батька.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що ОСОБА_5 , раніше судимий, не зважаючи на міцні соціальні зв`язки у підозрюваного, позитивну характеристику, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання. Більш того, за час тримання підозрюваного під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , адже інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та уникнення ризиків встановлених при розгляді клопотання.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_5 , під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч. 2 ст.258 КК України в період воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковник юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0000396 від 05.07.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » строком на 60 днів, тобто до 29.10.2025 року.

Строк дії ухвали до 29.10.2025 включно.

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя : ОСОБА_1