Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3182/25
номер провадження 1-кс/695/852/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Золотоноша клопотання старшого слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000764 від 12.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, особою з інвалідністю, депутатом будь-якого рівня, учасником бойових дій не є, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_7 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ..

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000764 від 12.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він у невстановлені слідством час та місці, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав, у невстановлений спосіб:

один запал УДЗ до гранати РГО, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів ВВТС ГУНП в Черкаській області від 25.07.2025 № 830 належить до категорії - небезпечний;

речовину схожу на ПВР (пластично вибухову речовину) вагою близько 200 грам, яка відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів ВВТС ГУНП в Черкаській області від 25.07.2025 № 831 належить до категорії - обмежено небезпечний;

тротилову шашку вагою близько 400 грам, яка відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів ВВТС ГУНП в Черкаській області від 25.07.2025 № 832 належить до категорії - обмежено небезпечний;

корпус гранати РГО, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів ВВТС ГУНП в Черкаській області від 25.07.2025 № 829 належить до категорії - обмежено небезпечний, та в подальшому, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в невстановлений слідством час, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де без передбаченого законом дозволу, зберігав до моменту їх виявлення та вилучення працівниками Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області 25.07.2025 у період часу з 06 години 42 хвилини до 11 години 06 хвилин.

25 липня 2025 року о 11 год. 40 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25 липня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме:

1.Протоколи допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

2.Протокол проведення обшуку домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , від 25.07.2025;

3.Протоколи допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 25.07.2025

4.Протокол затримання ОСОБА_6 від 25.07.2025;

5.Повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 25.07.2025.

У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються тим, що:

- ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду оскільки усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання. Невідворотність покарання за скоєний злочин вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, встановлено, що підозрюваний перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що являється особою, яка ухиляється від призову за мобілізацією, що свідчить про те, що він схильний до переховування;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення який обґрунтовується тим, що на даний час слідством не встановлено місце перебування зброї, до якої підозрюваний зберігав бойові припаси. А тому, у разі перебування підозрюваного на волі, він зможе її переховати, спотворити, знищити. Встановлення місця перебування зброї до якої підозрюваний зберігав боєприпаси має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні який обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, підозрюваний матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності. Вказаний ризик також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до яких, підозрюваний раніше їм погрожував пістолетом. Крім того, оскільки підозрюваному було вручено ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуків, йому відомі анкетні дані свідків, які надали показання, що викривають його злочинну діяльність.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином який обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 усвідомлюючи, що відносно нього здійснюється досудове розслідування (кримінальне переслідування) за вчинення тяжкого злочину та перебуваючи на волі останній може розголосити відомості досудового розслідування особам, які можуть бути причетні до його протиправної діяльності, в тому числі щодо збуту йому бойових припасів та вибухових речовин, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування та встановленню всіх обставин у провадженні.

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється який обґрунтовується тим, що підозрюваний в разі не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме змогу й надалі вчиняти інші злочини за фактом незаконного обігу зброї, боєприпасів та вибухових речовин, які становлять потенційну загрозу для життя і здоров`я людей, а також громадського порядку.

Крім вказаного органи досудового розслідування просили врахувати, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, в період дії на території України військового стану.

Вказане свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням, яким просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість вказаних ризиків.

Захисник просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за місцем проживання підозрюваного, а заявлені органом досудового розслідування ризики вважав такими, що не підтверджуються достатніми доказами для обрання найтяжчого запобіжного заходу.

Підозрюваний підтримав думку захисника, вказував, що має постійне місце проживання, зобов`язувався належно виконувати покладені на нього обов`язки.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора, слідчого підозрюваного, та його захисника, слідчий суддя виходить з наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та практика Європейського суду з прав людини, зокрема висновки викладені у рішеннях у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де вказано, що під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з цього, під час розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 в цілому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Згідно зі ст.ст. 176, 177 КПК України законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За п. 2, п. 4 та п. 5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 6 та 8 статті 176 цього КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи заявлені у клопотанні ризики, слідчий суддя вважає, що останні доведені частково та вважає обґрунтованим заявлений ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, адже, зокрема санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

Також слідчим суддею враховуються доводи органів досудового розслідування щодо можливого впливу на свідків, які вказують на протиправні дії ОСОБА_6 ..

Тяжкість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні наведених ризиків, зокрема щодо переховування та знищення не віднайдених речових доказів, однак не може розцінюватися як єдиний ризик, та враховується в сукупності із іншими обставинами, які характеризують особу підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, займається підсобним господарством, що вказує на наявність у нього тісних соціальних зв`язків, що може стримувати його від можливої втечі чи переховування від органів досудового розслідування.

Згідно з довідкою-характеристикою виданою старостою села ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, веде підсобне господарство.

Також суд враховує, що за даними органів досудового розслідування ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, протиправних дій не вчиняв.

Суд, розглядаючи клопотання, що перебуває в його провадженні, приймає до уваги доводи сторони захисту стосовно наявності у підозрюваного відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Ця обставина підтверджується долученим до матеріалів справи висновком лікаря.

Слідчий суддя наголошує, що розгляд поточного клопотання здійснюється виключно в межах повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України. Таким чином, будь-які доводи органів досудового розслідування щодо можливого ухилення ОСОБА_6 від мобілізації не стосуються предмета даного судового розгляду та не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин щодо ризику можливого переховування від органу досудового розслідування слідчий суддя приходить до висновку, що останній ризик є наявним, однак останній не єдиний та з метою його запобігання можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід.

Ризик тиску на свідків на початковому етапі слідства є вагомим на стадії досудового розслідування (справа Яжинський проти Польщі, рішення ЄСПЛ № 15479/02, від 4 жовтня 2005 року), оскільки на даний час слідством не встановлені всі можливі свідки та обставини даної події. Однак органи досудового розслідування не довели, що інші запобіжні заходи, що не пов`язані з позбавленням волі, не зможуть запобігти вказаному ризику, а ОСОБА_6 буде свідомо порушувати встановлені відносно нього обмеження з метою такого тиску на свідків.

Надані слідчому судді матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, або, що органи досудового розслідування виконували всі слідчі (розшукові) чи інші процесуальні дії для здійснення розшуку підозрюваного.

Також відсутні дані, що підозрюваний перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відтак, ризики можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи запобігання спробам перешкоджанню іншим способом, про які вказано у клопотанні, належним чином не обґрунтовані, не підтверджуються жодними доказами, а тому не враховуються слідчим суддею.

Положенням ч. 3 ст. 176 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що органами досудового слідства доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Однак належних доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде домашній арешт, і такий запобіжний захід буде достатнім, щоб забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і виправданим з урахуванням ризиків, даних про особу підозрюваного та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Разом з тим, у розумінні загальних вимог глави 10 КПК України, домашній арешт є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому на даній стадії його дія обмежена строком досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж цілодобовий домашній арешт буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

На підставі ст.ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчої слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою;

2) цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) постійно носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали - до 25 вересня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. У разі невиконання ним зазначених вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня складення повного тексту ухвали суду.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1