ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/3736/25
Провадження № 1?кс/991/3769/25
У Х В А Л А

20 червня 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_3 про залишення без розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000639 від 11.05.2019,

в с т а н о в и в:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000639 від 11.05.2019.

20.06.2025 захисник ОСОБА_3 подав слідчому судді заяву про залишення клопотання без розгляду.

Мотиви слідчого судді

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 15); диспозитивність (пункт 19).

Відповідно до закріпленої у ст. 22 КПК України засади диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 1 та ч. 3 ст. 22 КПК України).

Порядок вирішення питання про тимчасовий доступ до речей і документів визначений у главі 15 КПК України (ст. 159?166).

Водночас згаданими положеннями процесуального закону не охоплені випадки, коли ініціатор клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів відмовляється від нього.

У силу ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема засади диспозитивності (ч. 3 ст. 22 КПК України), у разі подання учасником провадження заяви про залишення поданого ним клопотання без розгляду (відкликання його), слідчий суддя не має підстав для його вирішення по суті.

Ураховуючи наведене, беручи до уваги те, що, подавши заяву про залишення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів без розгляду, сторона захисту відмовилась від реалізації свого права, слідчий суддя вважає, що таку заяву слід задовольнити, а клопотання - залишити без розгляду.

Вирішуючи питання про можливість оскарження постановленої ухвали, слідчий суддя виходить з усталеної правової позиції Верховного Суду про те, що постановлені слідчим суддею ухвали, що не передбачені кримінальними процесуальними нормами, підлягають перегляду в апеляційному порядку (серед інших постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справах № 237/1459/17, 243/6674/17?к, постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 757/27041/21?к).

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 172 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву захисника ОСОБА_3 - задовольнити.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000639 від 11.05.2019 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1