ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1406/25 Справа № 199/8864/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000668, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, громадянина України, неодруженого, не маючого утриманців та неповнолітніх дітей, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 липня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 23 серпня 2025 року включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності. Відповідно визнано доведеним ризики переховування та незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Разом з цим слідчим суддею, з урахуванням тяжкого стану здоров`я ОСОБА_6 , через суїцидальну спробу та госпіталізацію підозрюваного, зауважено, що вказані ризики через таких стан здоров`я останнього на даний час можуть бути нівельовані у менш обтяжливий спосіб, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також, зазначено, що тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень сама по собі не може слугувати підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. При цьому враховано, пенсійний вік підозрюваного, стан його здоров`я, та наявність постійного місця проживання та відсутність судимостей.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що останній не надав також доказів неможливості обрання будь - якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

В обгрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та доведеність заявлених ризиків. Посилається на недотримання вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставлення існуючих у справі ризиків, характеру скоєного кримінального правопорушення з реальною можливістю запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор вважає доведеним ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, з огляду на характер скоєних злочинів та з урахуванням, що останні надають викривальні показання, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість впливати на останніх з метою надання тих чи інших показань на його користь.

Звертає увагу на тяжкість, характер та суспільний інтерес інкримінованих ОСОБА_6 , злочинів, у зв`язку з чим останній розуміючи невідворотність можливого покарання може переховуватись від слідства та суду.

Щодо стану здоров`я підозрюваного, прокурор зауважує, що згідно листа директора КНП Міська клінічна лікарня №16 ДМР, хірургічне відділення в якому перебуває ОСОБА_6 має спеціалізовану палату для утримання підозрюваних під вартою, яка відповідно оснащена та відповідає вимогам закону, де підозрюваний може отримувати своєчасну медичну допомогу.

На переконання прокурора, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам.

Заслухавши сторони кримінального провадження: прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з викладених в ній підстав; підозрюваного та його захисника, які кожен окремо заперечували проти доводів апеляції прокурора та просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі не є достатньо переконливими, з огляду на таке.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що в ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000668 від 24.06.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

25 червня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то їх колегія суддів вважає обгрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати підозрюваного до здійснення спроб переховування.

При наданні оцінки вказаному ризику враховується, що підозрюваний є особою пенсійного віку та стан його здоров`я який хоча і є на даний час стабільним, однак останньому рекомендоване подальше лікування та нагляд профільних лікарів, що підтверджується відповіддю генерального директора КНП Міська клінічна лікарня №16 Дніпровської міської ради від 11 липня 2025 року.

За наведеного, враховуючи вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , беручи до уваги що до інкримінованих подій, останній до кримінальної відповідальності не притягувався та порушень закону не допускав, ризик переховування хоча і існує, однак є мінімальним.

Колегією враховано правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Також, у рішенні ЕСПЛ «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 р., зазначено про те, що «навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.»

При цьому враховується, що ризик незаконного впливу на свідків даному у кримінальному провадженню, існує, однак стороною обвинувачення будь-які докази щодо здійснення спроб незаконного тиску на свідків чи потерпілого не надані та в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що у справі проведені усі необхідні первинні слідчі дії, допитано свідків, речові докази перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення, реалізація підозрюваним вказаного ризику є мінімальною.

При цьому, враховується, що після стаціонарного лікування ОСОБА_6 у встановленому законом порядку повідомив слідчого про зміну місця проживання та на теперішній час буде перебувати під цілодобовим домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально віддалено від місця проживання потерпілих, у зв`язку з чим ризик фізичного незаконного впливу на останніх об`єктивно буде зменшений.

Колегія суддів вважає, що встановлені слідчим суддею ризики хоча і існують, однак можуть бути мінімізованими, шляхом покладання на підозрюваного відповідних обов`язків, які полягають у забороні залишення його житла та обов`язку за першою вимогу з`явитися до слідчого, прокурора або суду, що з огляду на стадію досудового розслідування здатне забезпечити участь ОСОБА_6 у слідчих діях та потреби сторони обвинувачення.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК лише у такий спосіб.

Враховується, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, є особою пенсійного віку, який потребує подальшої реабілітації в результаті заподіяних тілесних ушкоджень, що не спростовується прокурором та в своїй сукупності свідчить про наявність соціально-стримуючих факторів у запобіганні заявленим ризикам.

Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 майже двадцять днів фактично перебуває під домашнім арештом і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, а також доказів того, що з будь-яких інших міркувань застосований до підозрюваного запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Таким чином, слідчим суддею дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішенні ЕСПЛ «Летельє проти Франції».

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000668, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4