Справа № 362/1451/25
Провадження № 1-кп/362/426/25
ВИРОК

Іменем України

15.05.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000547 від 28.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює на посаді начальника відділення ВЧ НОМЕР_1 НГ України, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.2024 приблизно о 07:50 год ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «SAAB 9-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Васильківській, поблизу будинку № 68 в с. Безп`ятне Обухівського району Київської області у напрямку до м. Василькова на ділянці дороги з максимально допустимою швидкістю 50 км/год з перевищенням швидкості близько 100 км/год.

ОСОБА_4 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи необережно, проявляючи неуважність, не переконався у безпечності своїх дій, рухаючись з перевищенням допустимої швидкості, розпочав маневр обгону ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, не вжив заходів для зменшення швидкості та, здійснюючи рух по смузі зустрічного руху, створив своїми діями небезпеку для руху інших учасників, внаслідок чого на узбіччі зустрічної смуги для руху допустив зіткнення з зустрічним автомобілем «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , яка рухалася в бік автодороги Київ-Одеса.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки; закритого перелому лівої ліктьової кістки; закритого перелому лівої стегнової кістки; закритого перелому проксимальної фаланги 2-го пальця лівої стопи; закриті переломи 3-ї, 4-ї, 5-ї плеснових кісток лівої стопи, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе за ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, цивільний позов також визнав повністю, не заперечував щодо суми необхідного відшкодування і пояснив, що прямував на службу на ранкове шикування, дуже поспішав. У зв`язку з цим прийняв невірне рішення щодо обгону, після чого побачив автомобіль, що рухається йому на зустріч, вирішив з`їхати на узбіччя. Цей автомобіль також звернув на узбіччя, в результаті чого сталося зіткнення. В результаті ДТП він також отримав тілесні ушкодження. В стані алкогольного сп`яніння не перебував. Повідомив про подію військову частину і залишився на місці ДТП. Потім приїхала поліція і швидка медична допомога. На даний час він відшкодував частково витрати на лікування, планує в подальшому шкоду відшкодовувати також частинами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що до вказаних подій обвинуваченого вона не знала, після ДТП спілкувалися. 28.06.2024 вона була за кермом і їхала по вул. Васильківській. Був невеликий вигин дороги, назустріч їй їхав великий бус і тут раптово з-за буса на зустрічну смугу виїхав автомобіль. Вона зреагувала і з`їхала на узбіччя, де сталося зіткнення. Їй заподіяно тілесні ушкодження, наслідки яких і лікування відбувається дотепер, в зв`язку з чим просила задовольнити її цивільний позов. Щодо міри покарання, то не заперечувала щодо призначення обвинуваченому штрафу з позбавленням водійських прав.

Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого та потерпілої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до вчиненого (вину визнав повністю, щиро розкаявся), особу ОСОБА_4 , а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, те, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій, за місцем служби характеризується позитивно, частково добровільно відшкодував витрати на лікування.

Відповідно до ст. 67 КК України, судом обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи ОСОБА_4 , який раніше не судимий, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутності обставин, які обтяжують покарання, те, що він військовослужбовець, враховуючи позицію потерпілої та прокурора, висловлену на судових дебатах, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 міру покарання у виді штрафу, що буде співмірно вчиненому.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому вона просила стягнути з останнього на свою користь майнову шкоду в розмірі 160000 грн. та моральну шкоду в розмірі 80000 грн, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 їй заподіяно матеріальної шкоди (вартість автомобіля, що не підлягає відновленню, придбання інвалідної коляски, милиць та ліків для відновлення тощо) на суму 160000 грн. Протиправними діями ОСОБА_4 їй спричинено значну шкоду здоров`ю, нею понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей заробітку, вирощування та заготовок продуктів, порушенні права можливості вільного пересування, не бачення дітей та онуків, її життя було насичене негативними емоціями, психічними переживаннями та душевними стражданнями. Враховуючи, що в процесі лікування буде проведена ще одна хірургічна операція по видаленню імплантату з її стегна і знову будуть присутні психологічно травмуючі фактори, тому вона визначила суму моральної шкоди у розмірі 80000 грн., що вважає мінімальною компенсацією за перенесені нею душевні страждання.

Згідно зі ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Виходячи з вимог ст. 11 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також з вимог ст. 60 ЦПК України, яка зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченого і матеріальною шкодою, заподіяною потерпілій в розмірі 160000 грн., яка підтверджується матеріалами провадження та не оспорюється обвинуваченим.

Суд вважає, що потерпілій була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення вона зазнала інтенсивних фізичних, душевних, психічних переживань, що потягли за собою вимушені зміни в її житті, лікування ще не закінчилося та негативні наслідки існують зараз та існуватимуть в майбутньому.

При вирішенні питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 діяння, яке має необережну форму вини, а також характер страждань потерпілої, наявність стійких негативних змін у її житті, визнання обвинуваченим своєї вини у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, яка доведена під час судового слідства в даному кримінальному провадженні, те, що визначений потерпілою розмір моральної шкоди не оспорюються обвинуваченим, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог потерпілої щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 80000 грн.

Таким чином, враховуючи все вище зазначене, те, що обвинувачений не заперечував щодо задоволення позову та стягнення майнової та моральної шкоди, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

В порядку ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з

обвинуваченого витрати, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 15531,8 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати, пов`язані із залученням експертів у загальному розмірі 15531 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять одна) грн. 80 коп. на користь держави.

Речові докази:

- автомобіль марки «SAAB 9-3», д.р.н. НОМЕР_2 , що перебуває на відповідальному зберіганні ОСОБА_4 , відповідно до розписки від 08.08.2024, - залишити в його повному володінні, користуванні і розпорядженні;

- автомобіль марки «DACIA LOGAN», д.р.н. НОМЕР_3 , що перебуває на відповідальному зберіганні ОСОБА_6 , відповідно до розписки, - залишити в його повному володінні, користуванні і розпорядженні;

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної школи, що завданавчиненням кримінального правопорушення, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 160000 (сто шістдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1