Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/2613/25
Провадження № 1-кп/553/655/2025
В И Р О К

Іменем України

27.06.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000027 від 23.02.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квітні 2022 року вирішив заволодіти шляхом обману грошовими коштами Державного бюджету України, призначеними для допомоги на проживання за програмою «Надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», що надаються відповідно до Постанови КМУ від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

З метою реалізації свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_2 , маючи зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , хоча фактично, починаючи з 2020 року постійно проживав на території м. Полтава, 12.04.2022 прибув до Управління соціального захисту населення Подільської районної в м. Полтава ради (далі - Управління) за адресою: м. Полтава, вул. Героїв «Азову» (Анатолія Кукоби), буд. 39, де діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди державі і бажаючи їх настання, ввів працівників Управління в оману, повідомивши неправдиві відомості щодо факту свого проживання на території Харківської міської територіальної громади, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій та необхідності залишити місце свого проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, власноручно заповнив заяву про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи, в яку вніс завідомо неправдиві відомості щодо свого вимушеного переміщення з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_3 , що стало підставою прийняття рішення про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи, хоча впродовж тривалого часу до моменту та станом на початок повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну фактично проживав на території м. Полтава.

В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_2 незаконно отримав статус внутрішньо переміщеної особи та в період часу з 01.03.2022 по 29.02.2024 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами з Державного бюджету України, призначеними для допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам по 2 тис. грн. щомісячно, на загальну суму 48000 гривень, яким ОСОБА_2 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив державі в особі Міністерства соціальної політики України майнової шкоди на вказану суму.

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні; зміст цивільного позову йому зрозумілий, цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення у розмірі 48000,00 грн., визнає в повному обсязі.

У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, вазнання позовних вимог потерпілої сторони в повному обсязі і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_3 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_2 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та його дії правильно кваліфіковані як кримінальний проступок за ч.1 ст.190 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, визнанні цивільного позову; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробарційного нагляду, оскільки вважає, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особи винного, його перевиховання та виправлення не можливі без відбування вказаного покарання.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього, в матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов міністерства соціальної політики України до ОСОБА_2 , поданий в порядку визначеному ст. 128 КПК України, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі Мінсоцполітики майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 48 000 грн., заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_2 цивільний позов визнав та не заперечує проти його задоволення, про що вказав у своїй заяві від 20.06.2025.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд керується наступним.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно приписів ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_2 , пред`явлений цивільний позов, визнав в повному обсязі, суд вважає, занеобхідним задовольнити цивільний позов.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

Відповідно до вимог ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Міністерства соціальної політики України до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави в особі Мінсоцполітики (рахунок: UA0078737 в Державній казначейській службі України, ) майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в загальному розмірі 48000,00 грн. (сорок вісім тисяч грн.00 коп.).

Речові докази: копії матеріалів особової (персональної) справи внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000027 від 23.02.2025 року, оригінал особової справи повернути Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Подільський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1