Справа № 164/1232/23 Провадження №11-кп/802/545/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 09 липня 2025 року в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 09 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на шістдесят днів до 06 вересня 2025 року включно, без визначення застави.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на шістдесят днів до 06 вересня 2025 року включно, без визначення застави.

Своє рішення суд мотивував тим, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачених просить оскаржену ухвалу скасувати. Вказує про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали, оскільки судом належним чином не взято до уваги особу обвинувачених, обставини їх тривалого перебування під вартою. Крім того прокурором не доведено жодних ризиків, які б свідчили про доцільність продовження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, думку обвинувачених та їх захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Норми ч. 1 ст. 194 КПК України регламентують, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду суд першої інстанції відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , міцності їх соціальних зв`язків, інших даних про їх особу, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років із конфіскацією майна, не працюють, раніше судимі, на шлях виправлення не стали та обгрунтовано підозрюють у вчиненні кримінальних правопорушень під час відбування покарання у виді позбавлення волі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Виходячи з викладеного, на переконання колегії суддів, тяжкість інкримінованого обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у сукупності з обставинами кримінального провадження та даними про особу обвинувачених дають обґрунтовані підстави вважати, що ризики, існування яких були підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, своєї актуальності не втратили.

Інші доводи на які посилався захисник обвинувачених в поданій апеляційній скарзі не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, та на думку судової колегії, не забезпечать виконання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належної процесуальної поведінки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст. 184 КПК України, так і обставини, визначені ст. 194 КПК України.

За таких обставин, законних підстав для скасування ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст. 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 09 липня 2025 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді