Справа № 711/5063/23
Номер провадження 1-кп/711/135/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9

законного представника

неповнолітнього потерпілого,

цивільного позивача ОСОБА_10 ,

цивільного позивача ОСОБА_11 ,

представника законного представника

неповнолітнього потерпілого,

цивільних позивачів ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001945 від 02.06.2023, стосовно

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія, АР Крим, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, офіційно працевлаштованого на посаді кухаря ФОП ОСОБА_15 , одруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , депутатом, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, учасником бойових дій, АТО не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ВПО, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2023 року, близько 09 години 40 хвилин, водій ОСОБА_14 , керуючи автомобілем марки Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Надпільна зі сторони вулиці Смілянська в напрямку до вулиці Митницька, на регульованому перехресті з вулицею Небесної Сотні, при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вулиці Небесної Сотні поблизу будинку № 121, проявив неуважність та порушив вимоги: п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.16.2. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Під час руху ОСОБА_14 , керуючи автомобілем Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Надпільна зі сторони вулиці Смілянська, при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вулиці Небесної Сотні в напрямку до вулиці Благовісна, поблизу будинку № 121, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а саме перед зміною напрямку свого руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не зупинив керований ним автомобіль марки Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед регульованим пішохідним переходом через проїзну частину вулиці Небесної Сотні, який позначений дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 Правил дорожнього руху України, та світлофорними об`єктами, які працювали у звичному режимі та на яких для пішоходів перебував у ввімкненому режимі зелений сигнал світлофора, не дав дорогу, а продовжив свій рух, чим створив небезпеку для руху, внаслідок чого здійснив наїзд з подальшим переїздом пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перетинав проїзну частину вулиці Небесної Сотні по вказаному регульованому пішохідному переходові справа наліво відносно напрямку руху автомобіля Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 26.07.2023 № 02-01/632, отримав наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом правої плечової кістки в верхній третині, перелом внутрішньої стінки правої орбіти, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; закриті переломи кісток лівого передпліччя, переломи кісток тазу з двох сторін, травма грудної клітки з переломами ребер справа та крововиливом правої легені, переломи кісток лицьового черепа, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рани обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли виникнути при наїзді автомобіля.

Спричинення потерпілому ОСОБА_9 легких, середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, з урахуванням висновку судової автотехнічної експертизи від 17.07.2023 № СТ/123Е-23, знаходиться в причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 вимог пп. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_14 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав в повному обсязі. По суті справи пояснив, що 02.06.2023 вранці він їхав з обласної дитячої лікарні, де лежала його дружина з маленькою донькою, у якої була з пневмонія. На той час дитині було 1,5 роки і з нею разом лежала його дружина. Рухався по вул. Смілянській, з якої звернув на вул. Надпільна та в подальшому мав намір звернути на вул. Н. Сотні. На перехресті вул. Надпільна - Н. Сотні йому загорівся червоний сигнал світлофору, тому він зупинився і очікував дозвільного сигналу. На перехресті стояв першим. Перед ним інших транспортних засобів не було. Після того, як увімкнувся зелений сигнал світлофора, він розпочав маневр повороту. Перешкод для огляду не було, проте він не побачив дитину. Можливо не побачив дитину через стойку. Поворот виконував на дуже низькій швидкості, проте не побачив пішохода і збив його. На перехресті при повороті в`їжджав в праву смугу руху. Хлопця побачив вже безпосередньо перед капотом. Під час руху не зорієнтувався не зрозумів, що відбулося, тому не зупинився одразу. Взагалі, він погано пам`ятає, що саме відбулося, оскільки перебував у шоковому стані та розгубився. Вийшовши з машини, одразу підійшов до хлопця, який лежав позаду машини. У перехожих спитав чи викликав хтось швидку, на що йому повідомили, що вже викликали. Тобто сам він не викликав швидку допомогу, оскільки її вже викликали. Хлопець перебував в стані свідомості та він з ним розмовляв. На той момент розумів, що це підліток. Обличчя у хлопця було в крові. Яким чином хлопець лежав не пам`ятає. Він пам`ятає, що сказали, що не можна перевертати потерпілого. Для нього особисто час тягнувся довго, доки приїхала швидка. Він нікуди не тікав і весь час перебував біля хлопця. Чи запитував його хтось про щось, точно не пам`ятає. Можливо він щось відповідав. Суті розмови та запитань не пам`ятає. ОСОБА_20 кричав від болю. Він не володіє навичками надання першої медичної допомоги, а тому не чіпав дитину. Він не пам`ятає чи вибачався він перед ОСОБА_17 в день наїзду, оскільки, як він казав, перебував у шоковому стані. Потім приїхала швидка і забрали ОСОБА_18 . Він перебував в пригніченому стані через те, що він таке зробив. Бачив, що до хлопця приїхала матір, яка поїхала з ним разом в лікарню. Він залишився на місці пригоди і спілкувався з відчимом хлопця. Вони разом чекали на слідчого. Після цього, його повезли на перевірку на алкоголь та наркотики, після чого відпустили і він одразу ж попрямував у лікарню до дочки і дружини. Там він все розповів дружині, після чого він залишився з дочкою, а дружина пішла до потерпілих дізнаватися, як справи і що необхідно. Він неодноразово пропонував допомогу потерпілим, ту яку він міг надати. До потерпілих пішла саме дружина, оскільки йому сказали, що йому краще зараз не підходити до батьків. Він щодня переписувався СМС-ками з батьками потерпілого, пропонував їм допомогу. На їх прохання реагував одразу. Сплачував грошові кошти по мірі своїх можливостей. На даний час офіційно працює і він і його дружина. Це було його перше ДТП. Автомобіль на якому він потрапив в ДТП перебуває в арешті на штрафмайдані. Іншого транспортного засобу його родина не має. До вчиненого ставиться негативно, засуджує свою поведінку, для нього це також страшно. Душе шкодує про вчинене. Просить суд суворо не карати. Просить вибачення у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , його матері та вітчима. Висловив жаль с приводу вчиненого. Вважає, що ним вчинено велику помилку, яка впливає на його життя. Він картає себе щодня за те, що не зміг вчасно зреагувати на ситуацію, тому щиро просить вибачити його. На сьогоднішній день, ним сплачено потерпілим грошові кошти на загальну суму понад 100000 гривень. Заявлені цивільні позови для нього є непосильними. Перший час перераховував більші суми, зараз менші, так як його дружина дуже тяжко захворіла. В неї виявили онкологічне захворювання, яке потребує негайного та дороговартісного лікування, що значною мірою впливає на його фінансову можливість відшкодування шкоди.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 , в присутності законного представника ОСОБА_10 , в судовому засіданні, надав пояснення, що 02.06.2023 близько 9-ої години вирушив у школу на гурток, так як мала бути вистава. Дорогою до школи йому необхідно перейти дві дороги. Перейшов першу дорогу, він дочекався зеленого кольору світлофору. Після чого зробив декілька кроків по пішохідному переходу та не дійшовши до середньої лінії він відчув, як його збила машина в лівий бік. Машину не бачив. Подія трапилася по правій стороні, де магазин «Стул і Стол». Водій збив його і просто поїхав далі, в результаті чого переїхав його. Він лежав на дорозі, а автомобіль був над його головою, ближче до ринку. Він відчував, як машина його переїжджає, як він котиться по дорозі, опіки від машини. Від цього, він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив свою кров, те що він лежить на дорозі, позаду стоїть машина і людина, яка його збила. Він не міг підвестися та поворухнутися. У нього був травматичний шок, дуже все боліло, було багато крові. Потім побачив, як навколо ходять люди, а хлопці позаду знайшли телефон, він їм сказав пароль і вони змогли додзвонитися до батьків і викликати їх. Чоловік, який збив його, підійшов до нього та сказав, що він його збив і що вже викликали швидку. Потім він знову втратив свідомість, після чого почув звуки швидкої допомоги. До тями прийшов в лікарні. Спочатку в коридорі, а потім вже в реанімації. Взагалі йому дуже важко згадувати цю подію, у нього починають тремтіти руки. Внаслідок аварії його фізичний стан значно погіршився, він швидко втомлюється, часто забивається дихання, почалися проблеми з зором. Лівим оком він майже нічого не бачить. Постійно пришвидшене серцебиття. Ліва рука в кісті до кінця не розгинається. Зараз він на реабілітації розроблює руку. На сьогоднішній день відвідує очно школу. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі, як матеріальну так і моральну шкоду. Після аварії проходив тривалий процес лікування. Після наїзду, йому лікували руки, обличчя, у нього були зламані ребра, стегно. Одна легеня не працювала, досі лікується. Він переніс багато операцій, багато крапельниць, уколів, перев`язок, які постійно змінювали, а це було нестерпно боляче. Від болю, іноді, хотілося померти. Він переніс багато лікування, знімали багато швів. Тривало лікував зуби, так як один був вибитий, а інший перевернувся. Він нічого не міг самостійно зробити. Все за нього робила мама: одягала, годувала і таке інше. Від цього всього, був дуже складний важкий моральний стан. На сьогоднішній день він ходить до школи. Уроки фізкультури він відвідує, але не займається, робить лише розминку, фізичні вправи і будь-які навантаження не робить. Наразі, він не може піднімати велику вагу, не може бігати, боїться переходити дорогу, часто сняться кошмари, від чого сильно страждає. Після аварії у нього може боліти тіло на погоду. Іноді, під час стрибку, у нього заклинює в шиї і він вимушений декілька хвилин лежати. Йому стало складніше сидіти, оскільки болять спина і сідниці. Інформацію сприймає, але через лікування пропустив багато занять, тому вимушений вчити все в більшому об`ємі. До ДТП він займався комп`ютерним навчанням. За період лікування обвинувачений особисто з ним не спілкувався, а спілкувався з батьками. Вважає, що обвинуваченого треба справедливо покарати на розсуд суду.

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_10 , пояснила, що того дня вона перебувала на роботі. Це була п`ятниця. У неї з сином завжди була домовленість, коли він приходить до школи, то має їй відзвонитися, або написати повідомлення. В той день, син написав, що вийшов до школи. Потім поступив дзвінок з його телефону на її номер, але дзвонила невідома особа та повідомила, що її сина збила машина. Також їй сказали, щоб вона не хвилювалася, що син живий. Колега з роботи одразу посадив її в машину і повіз на місце події. Вона подзвонила старшому сину і чоловіку та повідомила, про те що трапилося. Вона встигла приїхати до від`їзду швидкої, яку намагався притримати її чоловік. Коли заскочила в швидку, не очікувала такої шокуючої картини. Син був весь в крові, велика рана на обличчі, розірвана губа так, що вона бачила в середині язик та зуби. Весь одяг був стертий, як старе ганчір`я. Син сказав, щоб вона не розказувала про подію старенькій бабусі і дружині старшого сина, яка була на той час вагітна, щоб вони не хвилювалися. Вони доїхали до лікарні, дитина була у відключці. Під`їхав старший син. Все було, як в тумані. ОСОБА_18 забрали на операцію, проте не змогли зробити наркоз, оскільки у нього не працювала легеня. Тому дитину лише трохи приспали газом. Син дуже кричав під час операції, бо його не могли повністю знеболити. Потім привезли стоматологів, які також робили операцію, виривали зуб, щось зашивали в роті майже по живому. Вже після того, як операція закінчилася, до них вийшов лікар і розказав що їх очікує. Того дня її в реанімацію не пустили. Пустили наступного дня. Син був замазаний весь методіном, збоку стояв апарат зовнішнього фіксування, гіпс. Йому не можна було рухатися, так як зламані ребра і бедра, пошкоджена легеня. Йому не можна було їсти. Не міг говорити, бо лише в роті мав більше 10 швів. Обличчя дитини було все в шрамах. Лікар відкинув ковдру і на тілі дитини, після того, як змили кров, були сліди протекторів від коліс машини. На наступний день їй дозволили зайти і посидіти у дитини, а йому дозволили попити води. Так було тиждень. Через тиждень їм дозволили їсти дитяче пюре, яким вона намагалася годувати дитину зі шприца по 5 грам, бо він не міг ковтати. Днів 5 не запускалася легеня, він був на апараті штучного дихання. Через тиждень сину зробили операцію на руці, поставили пластину в одній руці і шпиці в іншій. Після цього, його перевели в палату, де вона перебувала з ним. Дитина була на воді і узварі, їсти не могла. Щоденні перев`язки, були дуже болючими, та було дуже проблемно замінювати постіль, оскільки для того, щоб підняти сина їй треба було шукати близько п`яти дорослих чоловіків, які б могли його рівно підняти. Вона постійно перебувала біля ОСОБА_20 , так як він не міг рухати ні руками, ні ногами. Вони вимушені були придбати протипролежневий матрац з масажером, щоб зменшити больові відчуття. Чоловік постійно привозив продукти. Старший син приїжджав підміняв її, щоб вона могла поїхати помитися. ОСОБА_20 спочатку не хотів нікого бачити, потім через деякий час приїхала вчителька та почали приходити друзі. В лікарні вони були місць. Після того, як їх виписали, вони були вимушені найняти спеціальний автомобіль для лежачих, оскільки ОСОБА_18 було не просто транспортувати в його стані. Вдома все переробили під лежачого хворого. Додому викликали в приватному порядку лікарів для проведення перев`язок. До дитини приходили вчителі. Через місяць ОСОБА_20 дозволили сідати. Гуманітарна компанія виділила інвалідний візок, тому ОСОБА_18 могли садити туди, переміщати по хаті та вивозити до під`їзду. В подальшому почалися численні операції, по видаленню шпиць, видаленню пластин. Не могли поставити катетер в руки через травми, тому ставили в ступню, через що неможна було ходити. В подальшому вони в приватному порядку вимушені були викликати реабілітологів, бо в лікарню щодня неможливо возити. Під час розробки, дитина сильно кричала, бо було дуже боляче. Після того, як ОСОБА_21 почав ходити, виникла боязнь переходу дороги, тому вони зверталися з цим до психологів. Робили різні методики та вправи. На початку вони водили сина в школу, а вчителька приводила його після занять додому. З друзями на зустрічі вони також привозили ОСОБА_18 та чекали на нього. Дитина почала замикатися в собі. В подальшому син став соромитися своїх шрамів, через що не міг роздягнутися на пляжі. Через те, що не працює нормально рука, він компенсує це плечем, через що почалася скаліотична постава. Тобто через отримані травми, почали прогресувати інші захворювання. У нього постійні головні болі. Проблеми з оком. Кололи уколи. Атрофований зоровий нерв, який не виправиш операцією. Він на нього не бачить, через що велике навантаження на інше око. Дитина з`їхала у навчанні. Вони вимушені наймати репетиторів, через постійну відсутність сина на уроках в зв`язку з відвідуванням лікарні. Через травми, дитина не змогла закінчити ІТ навчання. На сьогоднішній день син вважає, що саме безпечне місце - це його ліжко. Після наїзду, у сина почалися великі проблеми з зором. Спочатку був сильний крововилив ока, через який неможна було зрозуміти всю проблематику травми. Коли вони лежали в лікарні, до них через день ходила офтальмолог, яка капала постійно око. Взагалі була боязнь відшарування сітківки. Тобто проблема з оком виникла в зв`язку з отриманою травмою, а саме контузія ока. На оці спочатку була маленька плямочка, яка різко розпливлася і закрила весь огляд. Під час перебування в лікарні у них навіть не було можливості посадити дитину в крісло, щоб зробити необхідну діагностику ока. В подальшому, після виписки, вони додому також викликали офтальмологів в приватному порядку, проте зберегти зір не вдалося. Лікарі пов`язують травму ока та втрату зору саме з отриманням травми внаслідок наїзду. При цьому всьому, вона перебувала постійно біля дитини. Вона офіційно працевлаштована. Одразу ж після аварії їй було надано тижневу відпустку для догляду за дитиною. А потім вона працювала дистанційно з лікарні вночі, бо вдень вона повністю була зайнята дитиною. Тобто порушився і її особистий спосіб життя. Наразі, коли вони лягають в лікарню, вона також працює дистанційно. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. Цивільний позов обґрунтовує тим, що внаслідок отриманих травм на лікування дитини іде багато коштів на ліки. Реабілітолог, репетитори в приватному порядку, постійні знеболювальні, посилене харчування, відвідування лікарів на які також потрібні значні кошти. Також кошти будуть необхідні і для подальшої підтримки дитини, забезпечення можливості відвідати санаторій. Наразі завідуючим відділення офтальмології дитячої лікарні ініціюється питання про направлення документів на ЛКК для отримання дитині інвалідності в зв`язку з втратою зору. Спочатку після події від ОСОБА_14 щодня приходило СМС, в якому він запитував, про стан дитини. Вона сама не хотіла, щоб дитина зустрічалася та спілкувалася з обвинуваченим, щоб не погіршувати його стан, тому відмовилася від спілкування. Спілкування відбувалося через її чоловіка. Потім в подальшому до них ніхто взагалі не підходив і ніхто не вибачився. Вони неодноразово бачилися перед засіданням, проте ОСОБА_14 ні у сина ні у неї вибачення не просив. Наразі обвинувачений перераховує щомісяця по 1500-2000 грн. За весь цей час ОСОБА_14 сплатив 107 400 грн. За цей рік вони отримали 16000 тисяч. Є багато витрат, які вона не може офіційно підтвердити. Серед них витрати на реабілітолога, які в місяць складали близько 10000 грн. Витрати на репетиторів, година яких коштує 350 грн. Вдячність лікарям, яка складала по 10000 гривень за кожну операцію, а їх було чотири. Подяка медсестрам, яку також вона не може підтвердити. В середньому витрати, які вона не може підтвердити це близько 200000 гривень. В лікарню приходила дружина обвинуваченого та хотіла поспілкуватися, проте вона не могла з ними спілкуватися, тому відверталася у вікно. Спілкування з обвинуваченим і його дружиною підтримував її чоловік ОСОБА_11 . Просила призначити покарання на розсуд суду, але в дебатах змінили свою думку та просила призначити обвинуваченому сурове покарання, пов`язане з позбавленням волі.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_11 , пояснив, що неповнолітній ОСОБА_9 це син його дружини. Він його офіційно не всиновлював, проте вони проживають разом однією родиною з 2015 року. 02.06.2023 він знаходився на роботі. Йому подзвонила його дружина ОСОБА_10 та повідомила про подію, а саме, що збили дитину. Він одразу ж попрямував на місце аварії. Коли приїхав, то там вже була швидка допомога, і ОСОБА_21 був в ній. Він дуже просив дочекатися його дружину і вона встигла приїхати та заскочити в карету швидкої. Після чого, дружина з сином поїхали в лікарню, а він залишився на місці події чекати поліцію. Після події обвинувачений не був в шоці, він все розповідав послідовно. На його питання, як так відбулося, обвинувачений повідомив, що під час руху він чихнув, зачепив дитину, яка впала на узбіччі. На його питання, чому машина зупинилася за 30 метрів він збиття і чому з під неї багато крові, обвинувачений нічого не відповів. Потім приїхала слідчо-оперативна група. Працівники поліції повідомили, що дитина перебувай у вкрай тяжкому стані та втратила багато крові, бо машина протягла дитину близько 30 метрів. Сказали, що дитина дорогою до лікарні неодноразово втрачала свідомість та наразі знаходиться в реанімації. Свій цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 200000 грн. підтримує в повному обсязі. Вважає, що внаслідок ДТП, в якій постраждав його пасинок ОСОБА_22 він також зазнав психологічної шкоди та моральних страждань. Одразу після ДТП він був вимушений щоденно їздити по місту в пошуках ліків, які були вкрай необхідними для ОСОБА_20 , і яких не було навіть в реанімації. Після чого приїздити та займатися хатніми справами, вигулювати їх собаку. Він всіляко підтримував дружину. Щодня приїздив в лікарню привозив необхідні ліки та продукти для харчування дружини. Підміняв її для того, щоб вона мала змогу хоча б поїхати додому помитися. Всіляко підтримував ОСОБА_18 , який був прикований до ліжка. Він займався пошуком реабілітологів, лікарів, організовував побут дитини, хоча він сам є інвалідом другої групи з 2014 року, в зв`язку з гіпертонічною хворобою, і йому не можна хвилюватися, що є неможливим у ситуації яка склалася. На сьогодні він продовжує підтримувати дитину, як морально так і матеріально, тому вважає, що сума в 200000 гривень є відповідною. ОСОБА_20 з дружиною місяць лежали в лікарні. Після чого кілька місяців потребував сторонньої допомоги, оскільки не міг себе обслуговувати. Довгий час не міг перейти дорогу, в зв`язку з боязню, яка виникла внаслідок збиття. Нормальний спосіб їх сімейного життя та його особисто відновився лише частково. Дитина досі почуває себе погано. У нього не працює в повній мірі рука. Не бачить око. Дитина потребує додаткової уваги. З матір`ю ОСОБА_20 він одружений з 2021- року. З 2015 року проживають разом. В лікарні перебував всі вихідні, проте на ніч не залишався. В зв`язку з таким ритмом і необхідністю постійно перебувати поруч з дружиною та пасинком, вимушений був докладати додаткових зусиль для організації побуту. Після роботи постійно допомагав дружині та дитині. ОСОБА_20 є його пасинком, хоча офіційно він його не всиновлював. Після ДТП спілкування обвинуваченого проходило через нього. Обвинувачений неодноразово вибачався за вчинене та пропонував допомогу. Ліки він купував сам, а обвинувачений надавав грошові кошти.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_24 , який надав пояснення, що 02.06.2023 близько 09.40 год. він став свідком того, як потерпілий ОСОБА_9 рухався від вул. Митницька, по непарній стороні вул. Надпільна. Переходячи вул. Н. Сотні по пішохідному переходу, хлопець пройшовши десь 1,5-2 метри від краю дороги. В цей момент на вул. Н. Сотні з вул. Надпільна повертав сірий автомобіль, марки точно не пам`ятає. Автомобіль рухався з невеликою швидкістю, при цьому збив хлопця, який попав на капот. Він сподівався, що водій зупиниться, проте останній відволікся на щось, в зв`язку з чим переїхав хлопця передніми колесами. Після цього він думав, що водій таки зупиниться, проте останній переїхав хлопця вдруге, а саме задніми колесами. Протягнув хлопця близько 20 метрів, колесами чи днищем, тоді зупинився. У хлопця з сумки вивалилися печиво, речі, мобільний телефон. Після наїзду він особисто викликав швидку. Потім вони взяли телефон хлопця, який був не заблокований, і подзвонили його матері. Дочекалися матір, яка по приїзду була в швидкій з дитиною. В момент наїзду, він стояв по діагоналі по вул. Н. Сотні та дивився на своїх працівників. Саме тому в його полі зору був хлопець, який переходив дорогу, автомобіль який повертав, та момент наїзду. Після наїзду хлопець намагався підвестися. Коли водій, який здійснив наїзд вийшов з машини, то по ньому було видно, що у нього були якісь сімейні проблеми. Він казав, що у нього дочка з дружиною в лікарні. Не може стверджувати, але можливо водій відволікся на телефон, саме з цієї причини. Але він в руках у нього телефону під час водіння не бачив. Це його припущення. В подальшому з ним проводився слідчій експеримент, під час якого були проведені всі виміри та відібрані пояснення.

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, стороною обвинувачення надані наступні докази та процесуальні рішення, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, рішення та документи, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності в судовому засіданні, а саме:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001945 від 02.06.2023, згідно якого 02 червня 2023 року, близько 09 години 40 хвилин, водій автомобіля Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Надпільна зі сторони вулиці Смілянська в напрямку до вулиці Митницька, на регульованому перехресті з вулицею Небесної Сотні, при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вулиці Небесної Сотні в напрямку вул. Благовісна, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину вулиці Небесної Сотні, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофора. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_22 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП Черкаська обласна дитяча лікарня. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень встановлюється (ЄО № 22200 від 02.06.2023) (т.2 а.п.78);

-протокол огляду місця події від 02.06.2023 та фототаблицею до нього, згідно якого, оглядом встановлено що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на проїжджій частині вул. Небесної Сотні, неподалік перехрестя з вул. Надпільна зі сторони вул. Свято Макаріївська в напрямку до вул. Благовісна, поблизу будинку 121. Елементи вулиці, дороги: проїжджа частина перехрестя регульована, регульований пішохідний перехід, горизонтальна ділянка, прямо в межах; (т.2 а.п.79-95);

-постанову слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_25 від 02.06.2023 про визнання автомобіля Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 речовим доказом в кримінальному провадженні № 0001945 від 02.06.2023, який зберігати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ЧРУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м.Черкаси, вул. Пастерівська, 104; (т.2 а.п.96);

-ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.06.2023 № 712/5553/23 про накладення арешту в межах кримінального провадження № 0001945 від 02.06.2023 на автомобіль марки «Opel» модель «Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001945, з забороною користування, відчуження та будь-яку зміну права власності (т.2 а.п.97-98);

-висновок експерта № СТ/096Е-23 від 07.07.2023, щодо технічного стану транспортного засобу марки «Opel» модель «Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якого: 1. До моменту настання дорожньо-транспортної пригоди деталі робочої гальмівної системи автомобіля, ходової частини та рульового керування автомобіля Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані. 2 З урахуванням досліджень проведених по питанню № 1, відповідь на питання № 2 «Постанови» втрачає сенс і з цієї причини дослідження не проводилися. (т.2 а.п.99-104);

-довідку про витрати на проведення експертизи № СТ/096Е-23 від 07.07.2023 в кримінальному провадженні № 0001945, які становлять 2987,25 грн. (т.2 а.п.105);

-платіжну інструкцію 0.0..1 від 17.06.2023, згідно якої ОСОБА_14 сплачено ФОП ОСОБА_26 2987,25 грн. за проведення експертизи (т.2 а.п.107);

-протокол огляду місцевості від 12.07.2023, згідно якого проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду являється перехрестя вулиці Надпільна - Небесної Сотні та вул. Свято Макаріївська, поблизу буд.121. Безпосередньо об`єктом огляду являється ділянка проїжджої частини вул. Небесної Сотні в напрямку вул. Благовісна, що по ліву сторону вул. Надпільна, в напрямку вул. Митницька. На даній ділянці проїжджої частини наявний пішохідний перехід (регульований), що позначений дорожніми знаками 5.38.1/5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України. Метою проведення огляду являється встановлення додаткових замірів дорожньої розмітки 1.14.1, що на проїжджій частині вул. Небесної Сотні, а саме заміром встановлено пішохідний перехід знаходиться на ділянці проїжджої частини із заокругленням та розширення дорожньої розмітки 1.14.1 складає 3.1 м від правого краю проїжджої частини вул. Небесної Сотні в напрямку вул. Благовісна, до завершення правого краю дорожньої розмітки 1.14.1 по вул. Небесної Сотні, в напрямку вул. Благовісна. (т.2 а.п.108-115);

-протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2023, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 з схемою та фототаблицею до нього. В ході проведення встановлено місце початку руху автомобіля Opel Zafira на проїжджій частині вул. Надпільна зі сторони вул. Смілянська в напрямку вул. Митницька, перед виконанням маневру повороту ліворуч, на проїжджу частину вул. Небесної Сотні, в напрямку вул. Благовісна, а саме на відстані 0,6 м від осі переднього та заднього лівих коліс до лівого краю проїзної частини вулиці Надпільна в напрямку вулиці Митницька, та на відстані 19,1 від лівого переднього колеса до ближньої межі перехрестя з вулицею Небесної Сотні. Подальшого механізму дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 вказати не зміг. (т.2 а.п.116-121);

-протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2023, проведеного за участю свідка ОСОБА_24 , з схемою та фототаблицею до нього. В ході проведення встановлено місце початку руху автомобіля Opel Zafira на проїжджій частині вул. Надпільна, зі сторони вул. Смілянська, перед виконанням маневру повороту ліворуч на проїзну частину вул. Небесної Сотні, в напрямку вул. Благовісна, а саме на відстані 0,7 м від осі переднього та заднього лівих коліс до лівого краю проїзної частини вулиці Надпільна в напрямку вулиці Митницька, та на відстані 22,3 м від лівого переднього колеса до ближньої межі перехрестя з вулицею Небесної Сотні. Встановлено місце наїзду на пішохода, а саме на відстані 2,7 м до ближньої межі розмітки 1.14.1 в напрямку до вул. Надільна та на відстані 3.2 м до правого краю проїжджої частини вул. Небесної Сотні в напрямку вул. Благовісна. Встановлено, що пішохід рухався прямолінійно та напрямку свого руху не змінював. Встановлено момент початку руху пішохода на проїжджу частину вул. Небесної Сотні, а саме на відстані 0,0 м до правого краю проїзної частини вулиці Небесної Сотні в напрямку вул. Благовісна та на відстані 2,7 м до межі дорожньої розмітки 1.14.1 в напрямку до вулиці Надпільна. Заміром встановлено, що від початку руху автомобіля Opel Zafira до місця наїзду на пішохода, автомобіль долає відстань 35,3 м. (т.2 а.п.122-128);

-висновок експерта № СТ/096Е-123 від 17.07.2023 про проведення судової автотехнічної експертизи, згідно якого: Питання 1. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 10.1., 16.2. Правил дорожнього руху України. Питання 2. Для оцінки дій пішоходів спеціальних пізнань в галузі автотехнічних досліджень не потрібно, тому слідчий або суд самостійно в змозі оцінити дії пішохода ОСОБА_9 у відповідності до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України «Обов`язки і права пішоходів». Питання 3. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, у діях водія автомобіля Ореl Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 вбачаються невідповідності вимогам пп. 10.1., 16.2. Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та на виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав. Для оцінки відповідності дій пішоходів вимогам Правил дорожнього руху України спеціальних пізнань в галузі автомеханічних досліджень не потрібно, тому слідчий або суд самостійно в змозі оцінити дії пішохода ОСОБА_9 у відповідності до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України «Обов`язки і права пішоходів». (т.2 а.п.129-131);

-довідку про витрати на проведення експертизи № СТ/123Е-23 від 17.07.2023 в кримінальному провадженні № 0001945, які становлять 2987,25 грн. (т.2 а.п. 132)

-платіжну інструкцію 0.0..1 від 28.07.2023, згідно якої ОСОБА_14 сплачено ФОП ОСОБА_26 2987,25 грн. за проведення експертизи (т. а.с.135);

-висновок судово-медичної експертизи № 02-01/632 від 20.07.2023 згідно якого, у ОСОБА_9 , згідно даних медичної карти, мали місце ушкодження: відкритий перелом правої плечової кістки в верхній третині, перелом внутрішньої стінки правої орбіти; закриті переломи кісток лівого передпліччя, переломи кісток тазу з двох сторін, травма грудної клітки з переломом ребер справа та крововиливом правої легені, переломи кісток лицьового черепа; рани обличчя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться: відкритий перелом правої плечової кістки в верхній третині, перелом внутрішньої стінки правої орбіти до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; закриті переломи кісток лівого передпліччя, переломи кісток тазу з двох сторін, травма грудної клітки з переломом ребер справа та крововиливом правої легені, переломи кісток лицьового черепа до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рани обличчя до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли виникнути при наїзді автомобіля. (т.2 а.п.137-138);

-висновок експерта № СЕ 19/124-24/4392-ПС від 30.08.2024 «Психологічного дослідження», згідно якого: Ситуація, що досліджується у справі є психотравмуючою для ОСОБА_9 . У ОСОБА_9 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин (отримання тілесних ушкоджень). ОСОБА_9 завдані страждання (моральна шкода). ОСОБА_9 завдані страждання (моральна шкода). В результаті того, що ОСОБА_9 були завдані страждання орієнтовна грошова компенсація за завдані йому страждання може станови 432 МЗП, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду. Ситуація, що досліджується за справою є психотравмуючою для законного представника потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_10 , яка є мамою малолітнього потерпілого. У ОСОБА_10 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин (отримання тілесних ушкоджень її сином). ОСОБА_10 завдані страждання (моральна шкода). ОСОБА_10 завдані страждання (моральна шкода). В результаті того, що ОСОБА_10 були завдані страждання, орієнтовна грошова компенсація за завдані їй страждання може становити 144 МЗП, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду. Ситуація, що досліджується за справою не є психотравмуючою для цивільного позивача ОСОБА_11 , який є вітчимом потерпілого, але призвела до тимчасових порушень в емоційному стані та звичній життєдіяльності під експертного. 10, 11, 12. Питання не вирішувалися, оскільки ситуація, що досліджується за справою не є психотравмуючою для цивільного позивача ОСОБА_11 , який є вітчимом потерпілого. (т.2 а.с.14-38);

-висновок КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» № 364 від 02.06.2023, згідно якого в ході медичного огляду ОСОБА_14 , останньому встановлено діагноз «тверезий» (т.2 а.с.148);

Судом досліджено характеризуючи дані ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема:

-копію паспорту громадянина України та РНОКПП НОМЕР_2 ;

-водійське посвідчення від 04.09.2013, згідно якого ОСОБА_14 має відкриту категорію водіння «В» ;

-довідку від 13.02.2023 № 7101- про взяття ОСОБА_14 на облік, як внутрішньо переміщеної особи;

-свідоцтво про народження ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого батьком останньої є ОСОБА_14 ;

-свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 07.11.2012 згідно якого ОСОБА_14 перебуває у шлюбі з ОСОБА_29 ;

-характеристику ДОП ЧРУП ГУНП в Черкаській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_30 згідно якої ОСОБА_14 зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , разом з дружиною ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та донькою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_32 працює в ІНФОРМАЦІЯ_8» (ФОП ОСОБА_33 ) на посаді кухара, його дружина ОСОБА_34 знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. На даний час ОСОБА_35 являється єдиним годувальником у сім`ї. Скарг щодо порушень ОСОБА_36 громадського порядку надходило;

-характеристикою ФОП ОСОБА_15 , згідно якої ОСОБА_14 працює кухарем в гриль-барі «ІНФОРМАЦІЯ_9» у ОСОБА_15 з 14 грудня 2022 року. Під час виконання професійної діяльності використовує особистий транспортний засіб для здійснення закупівель та перевезення продуктів харчування. За весь період роботи в кафе зарекомендував себе як відповідальний, наполегливий скромний, стриманий, дисциплінований та сумлінний працівник, новатор, ініціативний робітник з чуйним ставленням до людей. За потреби може взяти на себе відповідальність за прийняття рішень в питаннях, що знаходяться в його компетенції. Користується повагою в колективі, ділиться досвідом з іншими колегами. Завжди відгукується на прохання про допомогу, На утриманні має неповнолітню дитину - ОСОБА_16 , 2021 р.н. За час роботи в закладі зарекомендував себе з найкращої сторони, завжди дотримувався правил роботи та розпоряджень керівництва, будь яких порушень за ОСОБА_14 не спостерігалось;

-довідку КНП «ЧОНД» Черкаської міської ради № 11640/46-23 від 10.07.2023 згідно якої ОСОБА_14 на обліку у лікаря нарколога не перебував;

-вимоги УІП КП «102» ГУНП в Черкаській області та ДІАО м.Київ від 10.07.2023 № 11640/46-23, згідно яких ОСОБА_14 раніше не судимий;

Судом також досліджено письмові докази надані представником ОСОБА_12 , а саме:

-довідки від 18.04.2024 видані КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» згідно яких ОСОБА_9 , 2009 р.н., ОСОБА_10 , 1975 р.н., та ОСОБА_11 , 1975 р.н., за допомогою не зверталися;

-виписку № 13641 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно якої ОСОБА_9 з 19.11.2024 по 29.111.2024 перебував у стаціонарі в КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради». Основний діагноз Н35.3 Дегенерація макули та заднього полісу. Супутні захворювання: Н52.2 Астигматизм. Ускладнення : Н47.2 Атрофія зорового нерву. Скаргина сліпотк лівого ока. Анамнез хвороби: захворів 1 рік тому ЧМТ. Госпіталізований до відділення : Офтальмологічне КНП Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» 19.11.2024 р. 08-55 год. (т.2 а.п.165-166);

-характеристику від 11.04.2024 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за підписом ОСОБА_37 , згідно якої ОСОБА_10 характеризується з позитивної сторони; (т.2 а.п.42)

-характеристику від 11.04.2024 наданої директором ТОВ «Золотоніській Бекон» ОСОБА_38 , згідно якої ОСОБА_10 , працює менеджером (управителем) з постачання та характеризується позитивно; (т.2 а.п. 43);

-характеристику від 11.04.2024 наданої директором ТОВ «Золотоніській Бекон» ОСОБА_38 , згідно якої ОСОБА_11 , працює на посаді юристконсульта та характеризується позитивно; (т.2 а.п.44)

-характеристику від 11.04.2024 надану Черкаською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 11 Черкаської міської ради Черкаської області за підписом директора ОСОБА_39 та класного керівника ОСОБА_40 , згідно якої ОСОБА_9 , який є учнем 8-А класу характеризується позитивно; (т.2 а.. 45)

-виписку № 11260 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 23.10.23 по 06.11.2023. Основний діагноз: М24.5 Контрактура суглобу (контрактура лівого ліктьового суглобу). Супутні захворювання: Z50.9 Реабілітаційна процедура, неуточнена. Інший вид фізіотерапії. Z54.8 Стан видужання після іншого лікування. Т94.0 Віддалені наслідки травм декількох ділянок тіла. R45.8 Інші симптоми та ознаки, що відносяться до емоційного стану. R29.3 Анормальне положення тіла (т.2 а.с.46);

-виписку № 8889 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.08.2023 по 04.09.2023. Основний діагноз: М24.5 Контрактура суглобу. Супутні захворювання: Z50.9 Реабілітаційна процедура, неуточнена. Z50.1 Інший вид фізіотерапії. Z54.8 Стан видужання після іншого лікування. Т94.0 Віддалені наслідки травм декількох ділянок тіла. R45.8 Інші симптоми та ознаки, що відносяться до емоційного стану. R29.3 Анормальне положення тіла (т.2 а.п.47);

-виписку № 10114 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 20.09.2023 по 29.09.2023. Основний діагноз: Z47.0 Видалення пластинки після зрощення перелому, а також інших пристроїв для внутрішньої фіксації (т.2 а.п.48);

-виписку № 8378 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.08.2023 по 14.08.2023. Основний діагноз: Т02.8 Інші комбінації переломів, які охоплюють декілька ділянок тіла. Консолідований перелом лівого передпліччя. Стан після МОС. (т.2 а.п.49);

-виписку № 5656 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 02.06.2023 по 26.06.2023. Основний діагноз: Т02.8 Інші комбінації переломів, які охоплюють декілька ділянок тіла. Політравма: Відкритий перелом в/3 правої плечової кістки. Уламковий перелом проксимального метадіафіза ліктьової кістки лівого передпліччя зі зміщенням. Епіфізеоліз голівки променевої кістки лівого передпліччя. S32.1 Перелом крижової кістки зліва. S29.8 Забій правої легені. S 22.4 перелом Th5-Th8ребер справа з незначним зміщенням S36.9 Закрита травма органів черевної порожнини без пошкодження полих паренхіматозних органів S32.5 Р Перелом верхньої та нижньої гілоклобкової кістки з обох сторін. S 33.4 Пошкодження лобкового симфіза 1 ст. S05.1 Тяжка контузія обох очей S02 Перелом кісток носа. S00.3 Множинні рвані рани обличчя J01.0 Двобічний гемосинус. Травматичний шок 1 ст. (т.2 а.п. 50-51);

-свідоцтво серії НОМЕР_10 від 28.02.2025, згідно якого ОСОБА_41 є дитиною з інвалідністю до 18 років по зору.

Під час судового розгляду сторона захисту не посилалась на незаконність тих чи інших процесуальних дій, не вказувала на порушення їх проведення чи вчинення.

Документи, які надані стороною обвинувачення, відповідають вимогам ст. 84 КПК України, а отже є доказами, які суд виходячи з положень ст. 94 КПК України повинен оцінити для прийняття рішення поза розумним сумнівом.

Отже, всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим стороною кримінального провадження.

Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих стороною доказів.

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння, будь-які заперечення відсутні.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку що винуватість ОСОБА_14 доведена і суд кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог підпункту «б» пункту 2.3, пунктів 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_14 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований, тобто займається суспільно-корисною працею, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, одружений, має на утриманні малолітню доньку та онкохвору дружину, яка згідно довідки КНП «Клінічний центр онкології та паліативної допомоги ЧОР» від 07.04.2025 перебуває на обліку та знаходиться в стані після хірургічного лікування, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання та роботи виключно позитивно, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинку, засуджує свою поведінку та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно частково відшкодував моральну шкоду в розмірі 114 900 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями.

Згідно досудової доповіді дослідження інформації, що характеризує ОСОБА_14 за місцем його проживання, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної Небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду з боку уповноважених органів пробації та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме: проходження інформаційної лекції щодо недопущення скоєння нового кримінального правопорушення. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на ОСОБА_14 крім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. З урахуванням вимог абзацу сімнадцятого статті 368 КПК України пропонують зазначену досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику прийняти до відома під час винесення рішення про міру кримінальної відповідальності у межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданого морального збитку.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлювала жаль з приводу вчиненого, також неодноразово просив вибачення за вчинений злочин, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, частково добровільно відшкодував завдану шкоду, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_14 повідомив усі суттєві обставини щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, згідно якої - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебування у важкій життєвій ситуації, а саме обвинувачений є ВПО та має онкохвору дружину, яка потребує негайного та дороговартісного лікування.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності". Вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи, закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керування транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.

Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18. В постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 у справі 161/537/18, провадження № 51-4055км19, Верховний суд вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_14 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, направленого проти безпеки дорожнього руху, а також наслідки у виді спричинення неповнолітньому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_14 своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог підпункту «б» пункту 2.3., пунктів 10.1. та 16.2 Правил дорожнього руху України, завдав неповнолітньому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження. Суд звертає увагу на позицію неповнолітнього потерпілого та законного представника потерпілого, які в судовому засіданні наполягали на призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку неповнолітнього потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, думку законного представника потерпілого, яка просила призначити суворе покарання, суд приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Підстав для застосування ст.69 КК України чи приписів ст.69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_14 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинене кримінальне правопорушення і особу винного.

Враховуючи думку сторони обвинувачення щодо можливого звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, думку неповнолітнього потерпілого, щодо призначення покарання на розсуд суду та його законного представника, щодо призначення суворого покарання, з урахуванням мети покарання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, наслідки вчиненого, особу винного, його відношення до скоєного та інші обставини зазначені вище, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням протягом випробувального строку мінімальної тривалості, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які будуть сприяти їх виправленню, та на думку суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

В рамках даного кримінального провадження стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав відповідно до положень ст.177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради до обвинуваченого ОСОБА_14 заявлено цивільний позов про стягнення витрат на лікування на суму 31789,20 грн.

Розглядаючи заявлений цивільний позов поданий прокурором в інтересах Держави в особі Черкаської в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» до обвинуваченого ОСОБА_14 про відшкодування матеріальних збитків (витрат понесених КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» на лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ) у розмірі 31789,20 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд виходить з наступного.

В обґрунтування цивільного позову прокурор посилається на те, що державі в особі Черкаської обласної ради завдано матеріальну шкоду у розмірі 31789,20 грн., у зв`язку з витратами на лікування неповнолітнього потерпілого, а саме: за період перебування в стаціонарі на ОСОБА_9 з 02.06.2023 по 26.06.2023 витрачено 31789,20 грн.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_14 адвокатом ОСОБА_13 подано відзив на позовну заяву про відшкодування витрат на лікування, в якій просить витрати пов`язані з лікуванням потерпілого ОСОБА_42 стягнути з АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу №АТ/4367011.

Цивільна відповідальність водія автомобіля Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_14 , на момент дорожньо - транспортної пригоди, була з застрахована в Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» , 03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65, т.НОМЕР_11, (далі АТ «СГ «ТАС»), поліс № АТ/4367011.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09.01.2023 в рамках кримінального провадження за клопотанням захисника обвинуваченого залучено Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» в якості співвідповідача під час розгляду кримінального провадження № 0001945 від 02.06.2023, стосовно ОСОБА_14 за ч.2 ст.286 КК України.

В ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_14 цивільний позов заявлений прокурором про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі на суму 31789 грн. 20 коп. визнав.

Вирішуючи цивільний позов у відповідності до ст.ст. 128, 129 КПК України суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України: шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку та ч.І п.1 ст. 1188 ЦК України: шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, від 27 березня 1992 року № 6 у п.4 роз`яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

У п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1.03.2013 №4 роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до стст.1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в її заздавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Частиною 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно правового висновку Верховного Суду України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 лютого 2016 року у справі N? 6-134340цс15, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією

Свою позицію Верховний суд України обґрунтував наступним.

Відповідно до частини першої статті1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин

обов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Статтею 999 ЦК України передбачено можливість існування обов`язкового страхування.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом N1961- IV.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону N1961-IV у разі настання страхового випад страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому поліс відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 закону N?1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди заподіяна здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Зважаючи на вищенаведене Верховний суд України зробив висновок, що витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину (для прикладу - гарантована державою безоплатна медична допомога) не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією.

Із позиції Верховного суду України випливає, що незважаючи на наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину зобов`язана відшкодувати саме особа, що вчинила злочин.

Як встановлено в судовому засіданні, що внаслідок необережних дій обвинуваченого ОСОБА_14 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог підпункту «б» пункту 2.3., пунктів 10.1. та 16.2 Правил дорожнього руху України, неповнолітній ОСОБА_9 отримав тяжке тілесне ушкодження. У відповідності до довідки КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» на лікування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке тривало з 02.06.2023 по 26.06.2026 (протягом 24 ліжко-днів) лікувальним закладом затрачено кошти в сумі 31789 грн. 20 коп. (тридцять одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять гривень двадцять копійок).

Не зважаючи на те, що відповідальність ОСОБА_14 , як водія забезпеченого транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова Група "ТАС", з урахуванням позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 лютого 2016 року у справі № 6-1343цс15, витрати пов`язані з лікуванням потерпілого ОСОБА_43 , підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_14 .

Виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно з яким у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає, що цивільний позов поданий прокурором в інтересах Держави в особі Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 31789 грн. 20 коп. є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, в ході судового розгляду знайшла своє підтвердження сума матеріальної шкоди, заявлена прокурором до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_14 у розмірі 31789 грн. 20 коп., оскільки така сума підтверджена належними доказами в розумінні ст.ст.76 - 80 ЦПК України.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 звернулася з позовною заявою в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_14 про стягнення моральної шкоди в сумі 700 000 грн.

Адвокатом ОСОБА_12 в інтересах законного представника неповнолітнього потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_10 , та цивільного позивача ОСОБА_11 , який є її чоловіком подано позовну заяву до обвинуваченого ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди завданої батькам дитини ушкодженням здоров`я дитини в сумі 700 000 грн. (по 200 000 на кожного).

Захисником обвинуваченого ОСОБА_14 адвокатом ОСОБА_13 подано відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, в якій просить зменшити суму позовних вимог, так як в порядку добровільного відшкодування за завдання моральної шкоди відповідачем сплачено 86 300 грн., вважає, що сума яка підлягає стягненню з відповідача складає 114 700 грн.

Зазначив, що ОСОБА_14 вчинив ненавмисно дорожньо - транспортну пригоду, яка сталась через необережність і він ні в якому випадку не бажав настання таких наслідків для потерпілого.

Відповідач ОСОБА_14 з перших днів визнавав вину у дорожньо - транспортній пригоді, усіляким чином просив вибачення у потерпілого та його родини, постійно цікавився станом здоров`я потерпілого та намагався надавати необхідну та можливу допомогу.

З метою здійснення страхових виплат потерпілому, ОСОБА_14 в передбачений законом термін звернувся з повідомленням до АТ «СГ «ТАС».

ОСОБА_14 працює кухарем в ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_9» та отримує середню заробітну плану 6960 грн. Окрім того ОСОБА_14 має на утриманні малолітню дитину та дружину, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. На теперішній час дружина є онкохворою, яка потребує дуже тривалого та дороговартісного лікування.

Також захисником обвинуваченого ОСОБА_14 адвокатом ОСОБА_13 подано заперечення на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди завданої батькам дитини ушкодженням здоров`я, в якій просить відмовити в задоволенні заяви, так як вважає, що з урахуванням переживань, які перенесли батьки, та враховуючи, що в порядку добровільного відшкодування за завдання моральної шкоди відповідачем сплачено 89 300 грн., та вважають, що сума яка підлягає стягненню з відповідача складає 114 700 грн.

Просять враховуючи обставини справи, матеріальний стан та життєву ситуацію відповідача ОСОБА_14 зменшити суму позовних вимог на відшкодування моральної шкоди до 114 700 грн.

Цивільний відповідач (обвинувачений ОСОБА_14 ) вказав, що добровільно частково відшкодував завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 114 900 гривень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 та законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

За клопотанням адвоката ОСОБА_12 судом була призначена судова психологічна експертиза.

Відповідно до зазначеного експертного дослідження, експерт дійшов висновку: 1. Щодо моральної шкоди, завданої малолітньому ОСОБА_9 "Ситуація, що досліджується у справі є психотравмуючою для ОСОБА_9 . У ОСОБА_9 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуальне психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин (отримання тілесних ушкоджень). ОСОБА_9 завдані страждання (моральна шкода). ОСОБА_9 завдані страждання (моральна шкода). В результаті того, що ОСОБА_9 були завдані страждання, орієнтовна компенсація за завдані йому страждання може становити 432 МЗП, розмір якого встановлюється рівним розміру, розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду». 2. Щодо моральної шкоди, завданої матері малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_10 "Ситуація, що досліджується за справою є психотравмуючою для законного представника потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_10 , яка є мамою малолітнього потерпілого. У ОСОБА_10 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин (отримання тілесних ушкоджень її сином). ОСОБА_10 завдані страждання (моральна школа). В результаті того, що ОСОБА_10 були завдані страждання, орієнтовна грошова компенсація за завдані їй страждання може становити 144 МЗП, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду". 3. Щодо моральної шкоди, завданої вітчиму малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_11 "Ситуація, що досліджується за справою не є психотравмуючою для цивільного позивача ОСОБА_11 , який є вітчимом потерпілого, але призвела до тимчасових порушень в емоційному стані та звичній життєдіяльності підекспертного''. У зв`язку з надходженням висновку експерта в частині визначення розміру моральної шкоди вважають за необхідне збільшити предмет цивільних позовів в частині вимог, заявлених потерпілим - малолітнім ОСОБА_9 та потерпілою - матір`ю малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_10 . Що стосується позовних вимог, заявлених потерпілим вітчимом ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , то позовні вимоги залишають у незмінному вигляді.

Вважають, що хоча експертним висновком і не встановлено, що ситуація була психотравмуючою для ОСОБА_11 , однак за описовою частиною висновку щодо стану ОСОБА_11 вбачається, що ситуація, що досліджувалась все таки призвела до тимчасових порушень в емоційному стані та звичній життєдіяльності підекспертного.

Так, судовим експертом встановлено, що "у сукупності вказане свідчить про наявність негативних змін у емоційному стані, здоров`я, звичній діяльності підекспертного, що зумовлені досліджуваною ситуацією. Таким чином ситуація, що дослілжується за справою, призвела до зворотних порушень в емоційному фоні, психофізіологічному стані та звичній життєдіяльності підекспертного - що не вплинуло на соціальне функціонування підекспертного як особистості [2, с. 40-41 ]. Констатується не суттєвий ступінь інтенсивності психічних (на моральному рівні) страждань - короткочасні тимчасові негативні емоційні переживання, відсутність змін структурі особистості та в основних сферах діяльності. Констатується відсутність моральних страждань [2, с. 43]'' З огляду на викладені висновки експерта, вважають за необхідне стягнути з цивільного відповідача на користь цивільного позивача ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 200000 гривень.

В подальшому цивільні позивачі: неповнолітній ОСОБА_9 , його законний представник ОСОБА_10 та цивільний позивач ОСОБА_11 надали заяву про зміну предмета цивільних позовів. Згідно вказаної заяви, просять суд цивільні позови задовольнити з урахування заяви про часткову зміну предмета та врахуванням висновку психологічної експертизи № СЕ-19/124-24/4392-ПС від 30.09.2024, виконаної на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2024, а саме просили:

стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_9 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_10 , моральну шкоду в сумі, що дорівнює 432 розмірам мінімальної заробітної плати в України станом на момент винесення рішення суду;

стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі, що дорівнює 144 розмірам мінімальної заробітної плати в України станом на момент винесення рішення суду;

стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.;

судові витрати покласти на ОСОБА_14 .

При вирішенні цивільних позовів заявлених законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_14 сум моральної шкоди з врахуванням висновку психологічної експертизи № СЕ-19/124-24/4392-ПС від 30.09.2024, суд приходить до наступних висновків.

У ст.62 КПК України зазначено, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична чи юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) обвинуваченого, однак згідно частини другої цієї статті, права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви до суду.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Верховним Судом України в постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 зроблено правовий висновок, відповідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому своїми неправомірними діями. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільна-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності».

Частиною першою статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Так, у даному кримінальному провадженні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яка виразилась в порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог підпункту «б» пункту 2.3., пунктів 10.1. та 16.2 Правил дорожнього руху України, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 отримав тяжке тілесне ушкодження. Отже діями обвинуваченого законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 та неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 завдано моральну шкоду.

З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною законному представнику неповнолітнього потерпілого та неповнолітньому потерпілому моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

З викладеного слідує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_14 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 тривалий час перебував у лікувальному закладі, в подальшому неодноразово проходив лікування, як стаціонарно, так і амбулаторно. Переніс ряд операцій, що підтверджується відповідною медичною документацією. Наслідком дій обвинуваченого спричинено моральну шкоду, яка проявилася в сильних душевних переживання.

Внаслідок протиправних дій відповідача - обвинуваченого ОСОБА_14 позивачем - неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 та його матір`ю - законним представником потерпілого ОСОБА_10 понесені моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які останній міг реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача моральному здоров`ю позивачів спричинено моральну шкоду, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя позивачів було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями.

Всі наведені обставини потягнули душевні страждання, переживання та негативні емоції і безумовно призвели до порушення ритму життя законного представника неповнолітнього позивача ОСОБА_10 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 .

Вирішуючи доведеність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_42 , в розмірі 432 МЗП в Україні, його законного представника ОСОБА_10 розмірі 144 МЗП в Україні, суд приймає до уваги висновок судової психологічної експертизи № СЕ-19/124-24/4392-ПС від 30.08.2024 та вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При оцінці обґрунтованості вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності, виходить з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, суд розглядає достатньо переконливі з погляду розумності пояснень неповнолітнього потерпілого та його законного представника щодо характеру завданих їм немайнових втрат, а саме, що законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 отримала моральні страждання через отримання її сином ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та подальшим станом його здоров`я та його моральних страждань, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 отримав моральні страждання через отримані тілесні ушкодження внаслідок ДТП, завдання яких сильно вплинуло на його життєвий уклад, оскільки він перебував на тривалому лікуванні, яке продовжує. Крім того, в нього виник сильний страх при наближені до автомобільних доріг, став соромитися свого зовнішнього вигляду у зв`язку з отриманими травмами, через це він несе моральні страждання.

З урахуванням викладеного, враховуючи висновок експерта № СЕ-19/124-24/4392-ПС від 30.08.2024, глибину душевних страждань законного представника неповнолітнього позивача ОСОБА_10 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , характер, тяжкість та наслідки завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , майновий стан обвинуваченого ОСОБА_14 , який на даний час працює, але отримує невеликий розмір заробітної плати, має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження та тяжкохвору дружину, є внутрішньо переміщеною особою, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд вважає, що цивільний позов заявлений представником ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а саме: в розмірі 150 000 на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ; в розмірі 70 000 грн. на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , який буде співрозмірним, справедливим і розумним. Не можуть залишитись без уваги суду перераховані кошти обвинуваченим в сумі 114 900 грн. на рахунок відшкодування завданої моральної шкоди неповнолітньому потерпілому та його законному представнику, а тому остаточно підлягає до стягнення загальна сума в розмірі 105 100 грн.

Стосовно стягнення з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь цивільного позивача ОСОБА_44 , 200 000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди,суд виходить з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені ОСОБА_45 та ОСОБА_10 .

Рідний батько потерпілого ОСОБА_46 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 від 03.05.2012.

19 серпня 2021 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1522 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_7

Неповнолітній, ОСОБА_9 , якому завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування. Право на відшкодування може бути реалізоване самим неповнолітнім (за наявності його дієздатності) або його законним представником (батьками, піклувальником).

ОСОБА_47 не є біологічним батьком неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , тому не має права на відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадженні.

Отже в задоволенні цивільного позову стосовно стягнення з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь цивільного позивача ОСОБА_44 , 200 000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди слід відмовити.

Також представником законного представника неповнолітнього потерпілого, цивільних позивачів адвокатом ОСОБА_12 , була подана заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з ОСОБА_14 витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , понесені ними при розгляді судом справи у розмірі 70 000 тисяч гривень.

Щодо вирішення питання про відшкодування потерпілим витрат на професійну правничу допомогу, то суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Так, згідно ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч.2 ст.120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 25.08.2025 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 уклали угоду з адвокатом ОСОБА_12 про надання правничої допомоги.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просили відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 70 000 грн.

На підтвердження понесення вказаних витрат на правничу допомогу, суду надано акт наданих послуг №1 та детальний опис робіт (наданих послуг).

Сторона захисту (сторона відповідача) клопотала про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання послуг і обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і ціною позову, а тому сторона відповідача такі витрати визнає частково.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідною правовою позицією, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, згідно якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розгляду в суді.

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи обставини кримінальної справи, беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, суд вважає, що розумним та справедливим розміром понесених витрат на правову допомогу слід вважати витрати в сумі 70 000 грн.

За таких обставин, заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Стягнути з ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_10 , процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 70 000 (сімдесяти тисяч) грн. 00 коп. В задоволені вимог, в частини стягнення з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 процесуальних витрат на правову допомогу, відмовити, оскільки останній не являється батьком потерпілого, що не надає йому права на заявлення вимог у кримінальному провадженні.

В рамках даного кримінального провадження стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Згідно ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2023 накладений арешт на автомобіль Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспротних засобів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м.Черкаси, вул. Пастерівська, 104.

Із змісту ухвал встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, арешт з метою забезпечення цивільного позову не накладався і таке клопотання до суду не надходило, тому є всі підстави для скасування арешта на майно.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч.9 ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню в порядку статей 118-124 КПК України, а саме вони підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки витрачені на доведення його вини.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення: судової автотехнічної експертизи - 2987 гривні 25 копійок (рахунок: р/р 02 0 НОМЕР_12; отримувач коштів: ОСОБА_26 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ; МФО: 305299; банк отримувача: АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; вид платежу: за експертизу - СТ/123Е у к/п №0001945; судової експертизи технічного стану транспортних засобів в сумі 2987 гривень 25 копійки (рахунок: р/р НОМЕР_9 ; отримувач коштів: ОСОБА_26 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ; МФО: 305299; банк отримувача: АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; вид платежу: за експертизу - (ТЕХСТАН) у к/п №0001945 добровільно сплаченні обвинуваченим у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судової психологічної експертизи № СЕ-19/124-24/4392-ПС від 30.08.2024 в сумі 18 932 грн.00 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_14 в дохід держави.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбуття призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1, ч.3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_14 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури заявлений в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради до обвинуваченого ОСОБА_14 про стягнення витрат на лікування на суму 31789,20 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "Страхова Група "ТАС" на користь Черкаської обласної ради кошти, які витрачені на лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 у КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» на загальну суму 31789 грн. 20 коп. (тридцять одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять гривень двадцять копійок) та зарахувати їх на рахунок UA0078059, , МФО 820172, в ДКСУ у м. Київ, текст: за надання медичної допомоги при травмуванні, відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_48 .

Цивільний позов представника ОСОБА_12 , який діє в інтересах законного представника потерпілої ОСОБА_10 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_14 моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_9 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 52 550 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 52 550 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_10 , процесуальні витрати на правову допомогу суму в розмірі 70 000 (сімдесяти тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні цивільного позову представника ОСОБА_12 , який діє в інтересах ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_14 моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. та процесуальних витрат на правову допомогу - відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2023 на автомобіль Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м.Черкаси, вул. Пастерівська, 104.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- автомобіль Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м.Черкаси, вул. Пастерівська, 104 - повернути власнику ОСОБА_14 .

Стягнути з ОСОБА_14 в дохід держави витрати на проведення судової психологічної експертизи № СЕ-19/124-24/4392-ПС від 30.08.2024 в сумі 18 932 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн.00 коп.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1