Справа № 453/112/25
№ провадження 1-кп/453/121/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

з участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4

та представника потерпілого- адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження №0000274 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орява Стрийського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця Збройних Сил України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 20.10.2024 близько 21 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні кафе «Лаванда», що за адресою: вул. Січових Стрільців, 67, смт. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, під час конфлікту, який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , розуміючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою завдання тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 , удар кулаком у область голови, від якого останній впав на підлогу.

Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 умисно наніс лежачому на підлозі ОСОБА_6 удари ногами в ділянку голови.

В результаті вказаних умисних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 травматичний двобічний перелом нижньої щелепи (відкритий центральний між першим та другим зубами праворуч та закритий суглобового відростка ліворуч), що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовився. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, зокрема не позбавляти його волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.

Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 28.04.2025 Франківським РВ філії Державної установи «Центр пробації» на обвинуваченого ОСОБА_4 , результати його оцінки показали середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проходження служби та за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, та відсудність обставин, які обтяжують покарання, а тому, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі та звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

З врахуванням вимог ст.ст. 50,65 КК України таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком 1 (одного) року з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Речові докази: гольф оливкового кольору та джинси синього кольору, які поміщені у спецпакет «Національна поліція» №RAW0030193, та знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя