ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1304/25 Справа № 225/1236/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 17.12.2024 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000152 за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.1 ст.369 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 17.12.2024 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого малолітню дитину-інваліда дитинства ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. Вирішено питання про арешт та речові докази.

Згідно вироку суду 14.06.2024 близько 08 години 10 хвилин інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , разом з поліцейським сектору реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_10 , виконуючи покладені на них обов`язки з патрулювання території обслуговування з метою контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху на території м. Торецька Донецької області, знаходячись у службовому автомобілі Ford Transit connect, реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Щербинівка, перехрестя вулиці Тараса Шевченка та вулиці Центральна, виявили транспортний засіб марки ЗАЗ моделі 110557, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у стані алкогольного сп`яніння, згідно ознак такого стану. ОСОБА_6 запропоновано за допомогою спеціального технічного засобу пройти тест на стан сп`яніння на що останній погодився. Крім того, ОСОБА_6 повідомлено, що у випадку встановлення факту того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. В подальшому ОСОБА_6 , за допомогою технічного засобу газоаналізатора «Драгер», пройшов тест на стан сп`яніння, за результатами проходження якого встановлено наявність у ОСОБА_6 алкоголю в розмірі 1,0 проміле, що перевищує допустиму норму, яка складає 0,20 проміле. Водночас, ОСОБА_6 близько 08 год. 22 хв., знаходячись за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Щербинівка, перехрестя вулиці Тараса Шевченка та вулиці Центральної, усвідомлюючи, що він порушив правила дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а працівники поліції є службовими особами, уповноваженими на складання протоколу про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в момент виконання покладених на інспектора ОСОБА_9 та поліцейського ОСОБА_10 обов`язків, діючи умисно, з метою надання поліцейським неправомірної вигоди, ОСОБА_6 запропонував грошові кошти у розмірі 10000 гривень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як неправомірну вигоду за не складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тим самим запропонував службовій особі неправомірну вигоду, за не вчинення відносно ОСОБА_6 службовою особою дії з використанням службового становища. Відповідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є особами, які постійно здійснюють функції представника Національної поліції України центрального органу виконавчої влади, які служать суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим вони є службовими особами. Поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зрозумівши, що ОСОБА_6 пропонує грошові кошти в сумі 10000 гривень, як неправомірну вигоду, за не притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, повідомили про незаконні дії останнього. В подальшому інспектором ОСОБА_9 повідомлено про факт пропозиції надання неправомірної вигоди на лінію диспетчерського центру «102», викликано на місце слідчо-оперативну групу ВП № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області. Відносно водія ОСОБА_6 на місці складений протокол про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, y сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Не погодившись з вказаним вироком суду захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи фактичні обставини кримінального правопорушення не погодився з вироком в частині призначеного покарання. Вказує, що обвинувачений визнав свою провину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Вказує, що на утриманні обвинуваченого перебуває неповнолітня дитина яка має статус дитини з інвалідністю. Вказує, що стороною обвинувачення в ході судового розгляду висловлено думку щодо можливості призначення покарання у вигляді штрафу. Вважає, що призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу дозволить останньому виконувати свої обов`язки перед дитиною, що відповідає принципам гуманізму та захисту сімейного життя, гарантованим статтею 8 Європейської конвенції з прав людини. Вважає, що призначення штрафу дозволить досягти мети покарання без необхідності відриву обвинуваченого від його соціальних та сімейних обов`язків. Накладення штрафу забезпечить виконання покарання, передбаченого законом, але водночас збереже можливість обвинуваченого здійснювати батьківські обов`язки. Висловлює свою не згоду з позицією суду щодо відсутності у обвинуваченого постійного джерела доходу. Вказує, що обвинувачений має певні грошові заощадження, кошти можуть бути використані для виконання обов`язку зі сплати штрафу в разі його призначення. Твердження про неможливість сплати штрафу є передчасним і не враховує фінансовий стан обвинуваченого на момент апеляційного розгляду. Просить оскаржуваний вирок змінити в частині визначення судом покарання, замінивши призначене покарання на штраф у межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч.1 ст.369 КК України.

Ці висновки суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений визнав вину у повному обсязі, а також відомості щодо особи обвинуваченого, на утриманні обвинуваченого перебуває неповнолітня дитина яка має статус дитини з інвалідністю, колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції прийняв до уваги ці доводи та зазначив їх у своєму рішенні.

Врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем свого проживання він характеризуються позитивно, має малолітнього сина, який є інвалідом дитинства відповідно до висновку КЛПУ «Східно-українського спеціалізованого центру медичної генетики та пренатальної діагностики», на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, при цьому офіційно не працевлаштований.

Судом, ухвалюючи вирок, також враховано до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення і середній ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства та окремих осіб.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо неврахування усіх пом`якшуючих обставин у виді визнання вини, активного сприяння у розкриттю кримінальних правопорушень є необґрунтованими і спростовується вироком суду першої інстанції, в якому судом проаналізовано ставлення ОСОБА_6 до вчиненого ним кримінального правопорушення та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення і обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції який відповідає правовій позиції висловленої в постанові ВС/ККС № 166/1065/18 від 18 вересня 2019 року.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків кримінального правопорушення. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що щире каяття, про яке заявляє сторона захисту є спробою домогтися у такий спосіб пом`якшити покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а не справжнє каяття у скоєному. Та погоджується з висновком суду першої інстанції, що суд не може прийняти як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його заяву про щире каяття у скоєному, оскільки такі дії за своєю суттю щиросердими не є. Ставлення обвинуваченого до свого діяння жодним чином не свідчить про його щире каяття.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченому є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є безпідставними.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, а активне сприяння розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Отже, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення означає, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, своїми діями надає допомогу (сприяє) правоохоронним органам у розкритті кримінального правопорушення, тобто встановленні всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, винних осіб, а також у виявленні причин та умов кримінального правопорушення.

Передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлена одна від одної.

Колегія суддів зазначає, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається дій обвинуваченого, які суттєво допомогли слідству та свідчили б про активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, що призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу забезпечить досягнення мети покарання без відриву від сімейних обов`язків, зокрема щодо утримання дитини, що відповідає принципам гуманізму та захисту сімейного життя згідно зі статтею 8 ЄКПЛ, а твердження про неможливість сплати штрафу передчасним і таким, що не враховує реальний фінансовий стан ОСОБА_6 є безпідставними.

Твердження, що ОСОБА_6 має грошові заощадження, яких достатньо для сплати штрафу, є безпідставними. Такими, що не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи або у судовому засіданні під час апеляційного розгляду.

Крім того, на думку апеляційного суду, доводи сторони захисту не впливають на призначене покарання та не є підставою для скасування або зміни оскаржуваного вироку. Оскільки суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що враховуючи особу обвинуваченого, не можливо призначити ОСОБА_6 мінімальне покарання у виді штрафу, наявність у нього малолітньої дитини і стан її здоров`я, відсутність будь-яких доказів отримання обвинуваченим будь-якого доходу.

Як вірно вказав суд першої інстанції вчинення корупційних злочинів в умовах війни призводить до таких негативних наслідків як: зниження довіри громадян до державних інституцій, що в такий час є особливо небезпечним, адже в умовах зовнішньої загрози потрібна максимальна єдність та довіра між суспільством і владою; втрата ресурсів, які можна було б направити на обороноздатність, підтримку внутрішньопереміщених осіб, розвиток економіки тощо; зниження довіри до українського уряду з боку союзників України, що може призвести до зменшення обсягів допомоги; зниження інвестиційної привабливості України та безліч інших.

Суд першої інстанції також врахував суттєвий негативний вплив, який справляє корупція на довіру громадян до держави, її рішень та посадових осіб. Зокрема, хибне та нажаль укорінене у свідомості багатьох громадян враження щодо можливості вирішення будь-якого питання, зокрема, щодо уникнення відповідальності у не правовий спосіб, шляхом надання неправомірної вигоди, що зводить нанівець довіру громадськості до прозорості діяльності органів влади, деморалізує суспільство та породжує відчуття безкарності.

При цьому, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необґрунтовані.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-67 КК України призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер і ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого. Відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. Призначив покарання у виді мінімального строку обмеження волі, передбаченого санкції ч. 1 ст. 369 КК України з його реальним відбуванням.

Призначене обвинуваченому покарання на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Кримінальне провадження було розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 17.12.2024 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000152 за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.1 ст.369 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді