Єдиний унікальний номер 933/290/25
Провадження номер 1-кп/243/889/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000602 від 04 жовтня 2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)12.01.2004 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.ч.2, 3 до 3 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 306 ч.1, 307 ч.3 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, не працюючого, який має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.306 ч.1, 307 ч.3 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві, обґрунтувавши його невідповідністю вимогам КПК України. Захисник вказав, що обставини в обвинувальному акті не відповідають фактичним. Отже, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у даному обвинувальному акті не узгоджуються з формулюванням обвинувачення, тобто обвинувальний акт є неконкретним.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його необґрунтованість.

Обвинувачені ОСОБА_10 підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_9 підтримали клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Вислухавши всіх учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цьогоКодексу.

Таким чином, підставами для повернення обвинувального акту прокурору згідно даної норми закону, є його невідповідність нормам процесуального права. Чинним КПК України порядок складання обвинувального акта, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акта, передбачено ст.291 КПК України.

Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин.

В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та сформульовано обвинувачення, які прокурор, затвердивши обвинувальний акт, вважає доведеним.

Отже, обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.

Щодо тверджень сторони захисту, що обставини в обвинувальному акті не відповідають фактичним, то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4ст.110КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

В обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (п. 5 ч. 2ст. 291 КПК України). Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1ст. 337 КПК України).

Тобто, визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Адже виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Суд до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи не уповноважений перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення під час направлення обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

При цьому, колегія суддів зауважує, що висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд. Питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення не підлягають розгляду у підготовчому судовому засіданні, і суд на цій стадії встановлює лише відповідність обвинувального акта вимогам КПК України, не досліджуючи при цьому суть обвинувачення.

Конкретність обвинувачення є оціночним критерієм та може бути перевірена лише в ході судового розгляду провадження, оскільки під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Окрім цього, неповно викладені обставини інкримінованого правопорушення та неповне формулювання обвинувачення, не є порушенням вимог КПК України, які б перешкоджали призначенню справи до судового розгляду.

Отже, на переконання колегії суддів, думка захисника щодо невідповідності фактичним обставинам справи даним які зазначені в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні з урахуванням вимог ст. 291 КПК України, не може бути підставою для повернення обвинувального акту.

Відповідно до викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для повернення обвинувального акта прокурору, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акта прокурору, судом не вбачається і тому вважає, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 291, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 30.06.2025 о 09-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3