Справа №385/598/25
Провадження №1-в/385/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо вирішення питання про долю речових доказів у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 142 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Гайворонського районного суду Кіровоградської області надійшло подання заступника начальника ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо вирішення питання про долю речових доказів у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України.

Подання вмотивовано тим, що вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.09.1997 року (справа №1-120) ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. Водночас судом при ухваленні вироку не прийнято рішення стосовно

ланцюжка, обручки, каблучки та однієї пари сережок з жовтого металу, які 02.02.1996 вилучених під час обшуку помешкання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Просить ухвалити рішення стосовно речових доказів у виді обручки, ланцюжка, каблучки та однієї пари сережок з жовтого металу вилучених у кримінальній справі №5-2288.

Сторони повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, проте у судове засідання не з`явились, будь-яких заяв та клопотань від них не надійшло.

У відповідності до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття, а тому суд вважає за можливе вирішити питання щодо речових доказів за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, суд, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь - які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду. У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 14 частини першої статті 537 КПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);

2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються;

3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;

4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;

5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються;

6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно.

Пов`язаними особами засудженого є юридичні особи, які при його сприянні отримали у власність чи користування зазначене майно.

Якщо суд визнає відсутність законних підстав набуття прав на частину майна, то конфіскується ця частина майна засудженого, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість. У разі неможливості конфіскації майна, законність підстав набуття прав на яке не було підтверджено, на засудженого покладається обов`язок сплатити вартість такого майна;

7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.09.1997 року (справа №5-2288) ОСОБА_4 визнано винним та призначено покарання за ст. 142 ч.3 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Задоволено цивільний позов. Не вирішено долю речових доказів, які 02.02.1996 року вилучено у ОСОБА_4 під час обшуку його квартири.

Ухвалою Верховного Суду України протест заступника Голови Верховного Суду України задоволено. Вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 1997 року, ухвалу судової колегії в кримінальних справах Кіровоградського обласного суду від 6 січня 1998 року та постанову президії Кіровоградського обласного суду від 25 серпня 1999 року щодо ОСОБА_4 змінено. Помякшено ОСОБА_4 покарання за ст.. 142 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі у виправно-трудовій колоні посиленого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю (а.с.431).

Таким чином, особисте майно засудженого ОСОБА_4 ланцюжок з металу жовтого кольору з пробою 583, вагою 2,4 гр., пара сережок з металу жовтого кольору з пробою 583, вагою 3,8 гр., жіноча обручка з металу жовтого кольору, вагою 4,7 гр., кілечко з металу жовтого кольору з узором, вагою в 4,7 гр., які належать ОСОБА_4 підлягають конфіскації в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 100, 369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Особисте майно засудженого ОСОБА_4 , вилучене по кримінальній справі №1-120 (№5-2288) ланцюжок з металу жовтого кольору з пробою 583, вагою 2,4 грама, пару сережок з металу жовтого кольору з пробою 583, вагою 3,8 грама, жіночу обручка з металу жовтого кольору, вагою 4,7 грама, кілечко з металу жовтого кольору з узором, вагою в 4,7 грама (квитанція №903 від 21.04.1997), яке зберігається в УФЗБО ГУНП в Кіровоградській області конфіскувати в дохід держави.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Гайворонський районний суд Кіровоградської області.

Суддя ОСОБА_5