Провадження № 1-др/643/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 року м.Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , засудженої ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника потерпілих - адвоката ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення по кримінальному провадженню № 0000785 від 09.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2025 року представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по кримінальному провадженню № 0000785 від 09.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 понесені потерпілою ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 10500 грн.

Засуджена ОСОБА_3 у судовому засіданні проти стягнення з неї правової допомоги заперечувала, зазначила, що має низький дохід та не має змоги сплатити таку суму.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про слухання справи без її участі.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, заяв, клопотань не надала.

Суд, вислухавши засуджену, дослідивши подану заяву та матеріали кримінальної справи, дійшов до наступного.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, якщо процесуальні відносини , що виникли в зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.3 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом встановлено, що 17 липня 2025 року вироком Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 була визнана винуватою та засуджена до пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Потерпілою у даному кримінальному провадженні виступає ОСОБА_5 . Відповідно до укладеного договору від 11 вересня 2024 року потерпіла сплатила адвокату 10500 грн. за надану правничу допомогу за представництво її інтересів у даній кримінальній справі, що підтверджується актом виконаних робіт від 17.07.2025. До обсягу відповідної правничої допомоги увійшло: участь у судових засіданнях.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1ст. 270 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно з частиною 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Захист інтересів потерпілої здійснює адвокат ОСОБА_4 , що підтверджується ордером та договором про надання правової допомоги укладеного між представником та потерпілою ОСОБА_5 .

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (стаття 91 КПК України).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа №372/1010/16-ц.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи в суді.

Таким чином, відповідно достатті 124 КПК України понесені потерпілою витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілої, підлягають стягненню з засудженої.

Разом з цим, враховуючи майновий стан засудженої, те що вона є особою пенсійного віку, а також обсяг наданої правничої допомоги, вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілої витрат на правничу допомогу, а саме в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, 124 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення по кримінальному провадженню № 0000785 від 09.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1