Справа № 645/1481/25
Провадження № 1-кп/645/335/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Немишлянського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000047 від 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Ухвалою суду від 14 березня 2025 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, посилаючись на те, що кримінальне провадження підсудне Немишлянському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підстав для його повернення прокурору немає, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілу особу, участь якої у даному кримінальному провадженні є обов`язковою, так як склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, є матеріальним.

Обвинуваченена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 підтримали думку захисника ОСОБА_6 щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор в судовому засіданні вважала безпідставним клопотання про повернення обвинувального акта, посилаючись на відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченої на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Як вбачається з даного обвинувального акту, останній суперечить вимогам кримінального процесуального закону, оскільки правова кваліфікація викладена не повно, й не узгоджується з формулюванням обвинувачення, та відповідною кваліфікацією складу кримінального правопорушення, що міститься у диспозиції ч.1 ст. 197-1 КК України.

Так, формулюючи обвинувачення прокурор вказує, що ОСОБА_4 не виконала вимоги, передбачені ст. 48 Закону України «Про охорону земель», ст.ст. 123, 124, 125 Земельного кодексу України, що призвело до порушення п. «б» ч.1 ст. 211 Земельного кодексу України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки. Внаслідок своїх протиправних, умисних дій, всупереч визначеним вимогам діючого законодавства України, ОСОБА_4 завдала значної шкоди територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради законному власнику земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Амосова, 13.

Диспозиція ч.1 ст. 197-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Фактично установлено, що своїми протиправними, умисними діями ОСОБА_4 завдала значної шкоди територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради, однак вказане не знайшло свого відображення у формулюванні правової кваліфікації.

Так, відповідно до правової кваліфікації в обвинувальному акті дії ОСОБА_4 кваліфікуються як самовільне зайняття земельної ділянки, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 197-1 КК України.

Посилання на вказану статтю без повного викладення складу кримінального правопорушення не є достатнім.

За таких обставин, суд вважає, що вказаний обвинувальний акт містить суттєвий недолік, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а відтак підлягає поверненню прокурору.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в обвинувальному акті відомостей про потерпілу особу, то суд вважає їх слушними, оскільки як вбачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради завдано значної шкоди, однак в обвинувальному акті не визначено конкретної особи як потерпілої.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за № 0000047 від 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 08.05.2025 року.

Суддя ОСОБА_1