У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, зареєстрованих в ЄРДР за №0001027, №000313,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2024 року ОСОБА_6 засуджений:

-за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за даним вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2022, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

За ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2022, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 день.

Запобіжний захід у вигляді застави залишено без змін, до набрання вироку законної сили.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання. Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін перебування під вартою з 31.08.2022 до 28.10.2022.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Просить повернути заставу, внесену за ОСОБА_6 , а в іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом безпідставно визнано обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки факт перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочинів не підтверджується матеріалами справи.

Також судом не було прийнято до уваги, що ОСОБА_6 щиро покаявся, зробив для себе висновки, має на утриманні матір, яка потребує постійного догляду. Вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

18 липня 2022 року о 14:00 год ОСОБА_6 знаходився у приміщенні магазину ТМ «Аврора», розташованому за адресою: вул. Генерала Карпенко, 2/1, у м. Миколаєві.

Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, будучи обізнаним про введення воєнного стану на території України, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що його злочині дії не помітні для оточуючих, перебуваючи у торгівельній залі вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу взяв із полиць торгових рядів наступні товари: набір інструментів для бойлів алюмінієвий на суму 24,17 грн; карту пам`яті Patriot LX Ser.microSDHC UHS-1 32 Гб на суму 132,5 грн; ключницю з екошкіри на суму 82,5 грн; кабель USB-micro USB магнітний Denmen D18V на суму 57,5 грн, які поклав у сумку та кишеню футболки. Після чого, не оплативши товар, пройшов повз торгівельні каси та намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, однак не зміг завершити свій умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий співробітниками магазину. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора» майнову шкоду на загальну суму 296,67 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 за даним епізодом визнаний винним у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

18 липня 2022 року о 17:05 год ОСОБА_6 знаходився у приміщенні магазину ТМ «Аврора», розташованому за адресою: пр. Центральний, 17, у м. Миколаєві.

Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про введення воєнного стану на території України, діючи умисно, потворно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, перебуваючи у торгівельній залі вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу викрав з полиці пристрій зарядний PowerBank Mibrand 4.5.0 чорного кольору 10000mAh вартістю 499,1 грн, який помістив собі у брюки. Після чого не оплативши за товар, намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, не реагуючи на вимогу співробітниці магазину зупинитися, вибіг із магазину, та почав втікати у бік вул. Водопровідна у м. Миколаєві, однак не зміг завершити свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений перехожим громадянином. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора» майнову шкоду на суму 499,1 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 за даним епізодом визнаний винним у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

10 липня 2023 року у період часу з 16:25 до 16:38 годин, ОСОБА_6 знаходився у приміщенні ТОВ «Вигідна покупка», магазині ТМ «Аврора», розташованому за адресою: вул. Крилова, 8/2, у м. Миколаєві.

Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що його злочині дії не помітні для оточуючих, перебуваючи у торгівельному залі вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу взяв з полиці бездротові навушники фірми «Wireless» Рго18 чорного кольору, вартістю 399,00 грн та поклав собі під одежу.

Після чого, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та останні являються непомітними для персоналу магазину та оточуючих, ОСОБА_6 , утримуючи вищевказаний товар при собі, вийшов з приміщення магазину не оплатив товар. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ТОВ «Вигідна покупка» майнову шкоду на суму 399,00 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 за даним епізодом визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), повторно, в умовах воєнного стану, та його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 частково підтримав апеляційну скаргу захисника, просив закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинністю закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Представники потерпілого належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, до суду не з`явилися, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи в її межах, колегія суддів встановила таке.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України.

Проте, на момент апеляційного розгляду втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_6 діянь за обвинуваченням у вчиненні крадіжки та замаху на крадіжку.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу, для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 вчинив 18 липня 2022 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, 10 липня 2023 року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,50 грн, станом на 01 січня 2023 року 2 684 грн (50% - 1 342 грн). Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 481 грн, за ч. 4 ст. 185 КК України - 2 684 грн.

Як убачається зі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, діями ОСОБА_6 було заподіяно майнову шкоду ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора» у розмірі 296,67 грн (за епізодом від 18.07.2022) та 399,00 грн (за епізодом від 10.07.2022).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Окрім того, відповідно вимогам ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_6 майна за епізодом від 18.07.2022 становила 296,67 грн, а за епізодом від 10.07.2022 - 399 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, на момент апеляційного розгляду втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 479-2 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на закриття кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні 18 липня 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та за обвинуваченням у вчиненні 10 липня 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинністю закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження. З огляду на наведене, кримінальне провадження за вищевказаним обвинуваченням підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинністю законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За такого, колегія суддів обговорює вирок в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, який оскаржує захисник, вважаючи, що призначене покарання є занадто суворим.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину.

Обставини, які пом`якшують покарання, є щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого, то він не перебуває на обліку у лікаря психіатра, але перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «розлад психіки та поведінки в наслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, постійний перебіг».

Обвинувачений раніше судимий вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 18.10.2019. Проте, висновків не зробив та знову притягувався до кримінальної відповідальності, що враховує колегія суддів під час апеляційного розгляду.

Так, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2022 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був поставлений на облік до центру пробації 26.09.2022.

На момент постановлення оскаржуваного вироку ОСОБА_6 мав судимість за вироком від 21 липня 2022 року, проте згідно ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 21 липня 2022 року.

Наведені захисником доводи про те, що судом першої інстанції не враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він щиро розкаявся не є достатньою підставою для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , про що просить апелянт.

Призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, знаходження в обвинуваченого на утриманні хворої матері, оскільки ця обставина не запобігла вчиненню обвинуваченим тяжкого злочину проти власності, в умовах воєнного стану.

Доводи захисника про безпідставне визнання судом першої інстанції обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, є голослівними, оскільки за оскаржуваним вироком зазначена обставина не визначена як така, що обтяжує покарання.

Хоча ОСОБА_6 висловив щире каяття, але з огляду на обставини вчиненого злочину, враховуючи вищенаведені дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, про що просить захисник.

З цих же підстав, колегія суддів не вбачає за можливе звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України.

Разом з тим, призначаючи покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, суд першої інстанції не врахував положення ч. 3 ст. 68 КК України, згідно яким за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Однак, суд першої інстанції вищезазначених вимог закону не дотримався, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Так, строк максимального покарання, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, становить 10 років позбавлення волі, а тому розмір покарання ОСОБА_6 не може перевищувати двох третин максимального строку, тобто 6 років 8 місяців позбавлення волі. Тому ОСОБА_6 слід пом`якшити призначене покарання до позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

За таких обставин, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, а кримінальні провадження щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення 18 липня 2022 року замаху на крадіжку, та за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення 10 липня 2023 року крадіжки, підлягають закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Оскільки на момент апеляційного розгляду відсутні підстави для застосування вимог ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України, слід виключити з вироку посилання на зазначені норми закону при призначенні покарання.

Що стосується вимог апелянта повернути заставу, внесену за ОСОБА_6 , то в мотивувальній частині не зазначено, у якому кримінальному провадженні внесена застава та ким, тобто вимоги апелянта не конкретні, а матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні апеляційного суду, не містять відомостей щодо внесення застави. Зазначене питання може бути вирішено під час виконання вироку. З наведених підстав, в цій частині апеляційна скарга також є необґрунтованою.

За такого, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскільки містить вимогу про зміну вироку, проте з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Кримінальне провадження за №0001027 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні 18 липня 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинністю закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Кримінальне провадження за №000313 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні 10 липня 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинністю закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України та пом`якшити призначене покарання до позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

Виключити при призначенні остаточного покарання посилання на застосування вимог ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання, в порядку виконання вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 31.08.2022 до 28.10.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3