Справа №:755/8891/23
Провадження №: 1-кп/755/365/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2024 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва в режимі відеоконференції клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні №0000008 від 05.01.2023 року за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000008 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19.04.2024 року було призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання про здійснення спеціального судового провадження з тих підстав, що обвинувачена, будучи обізнаною про розпочате щодо неї кримінальне провадження, продовжує знаходитись на тимчасово окупованій території України, а саме - в АР Крим, де, згідно з обвинувальним актом, здійснює господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, що свідчить про ухилення останньої від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Прокурором надано суду докази про те, що обвинувачена оголошена у розшук, тривалий час переховується від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки остання обізнана про здійснення щодо неї кримінального провадження.

Крім того, згідно мотивів клопотання прокурор посилається на дані, які свідчать про те, що ОСОБА_5 на час поставленого їй у провину діяння мала громадянство України, проживає на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, де здійснює господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади створеними на тимчасово окупованій території.

Вивчивши клопотання прокурора з додатками, вислухавши думку прокурора, яка підтримала своє клопотання, з мотивів вказаних у клопотанні, вислухавши думку захисника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та Севастополя, на якій проживає ОСОБА_5 , визнана тимчасово окупованою, внаслідок збройної агресії російської федерації.

Відповідно до правил ст.ст.4, 5, 9 вказаного Закону України, правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Цей правовий режим визначається виключно законами України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

ОСОБА_5 неодноразово повістками викликалась до слідчого, у тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та інформаційному віснику органу досудового розслідування, на даний час обвинувачена оголошений у розшук.

Із моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачена вважається належним чином ознайомленою з її змістом (ч.3 ст.323 КПУ України).

За всіма вказаними повідомленнями (оголошеннями) ОСОБА_5 до слідчого, прокурора та суду не з`являлась, клопотань, заяв, скарг будь-якого характеру не подавала.

У межах даного кримінального провадження проводилось спеціальне досудове розслідування, у зв`язку з чим обґрунтованість підозри, факт ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності вже були предметом ретельної оцінки слідчим суддею.

Задля досягнення інтересів правосуддя ОСОБА_5 забезпечено безоплатну обов?язкову участь захисника.

Стороною обвинувачення суду надано докази на підтвердження того, що обвинувачена неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження повідомлялась про час і місце розгляду справи щодо неї судом.

Аналіз цих фактів свідчить про те, що ОСОБА_5 усвідомлювала факт, здійснення щодо неї кримінального провадження, отримала або не була позбавлена можливості отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред?явлене обвинувачення, була обізнана зі своїми правами, які їй неодноразово роз?яснювались. Суд надає особливе значення тому, що поштова кореспонденція з материкової частини України, внаслідок дій незаконних органів влади на тимчасово окупованій території України не приймається, що є очевидним для ОСОБА_5 , яка обвинувачується у здійсненні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади створеними на тимчасово окупованій території. Натомість, держава Україна під не формальним контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мало право при розгляді пред?явленого їй кримінального обвинувачення на стадії призначення справи до судового розгляду як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред?явленого обвинувачення; b) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним ним самим захисником; с) бути судженим без невиправданої затримки; d) бути судженими в його присутності і захищати себе особисто або за представництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безоплатно.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_5 скористалась своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

За таких обставин, суд вважає, що надані прокурором документи свідчать про відмову громадянки ОСОБА_5 , яка перебуває на тимчасово окупованій території України, та повинна знати про здійснення кримінального провадження щодо неї, від здійснення своїх прав предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою вона не визнає, та захищати себе безпосередньо у такому суді, крім того свідчать про її наміри ухилитись від кримінальної відповідальності.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (наприклад справа Колоцца проти Італії від 12.02.1985 року; Шомоді проти Італії від 18.05.2004 року та інші), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження, зобов?язаний обґрунтувати чи були здійсненні стороною обвинувачення всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.279-? КПК України, серед яких є передбачений ст.111 КК України, може здійснюватися за відсутності повнолітнього обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачена знала або повина була знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такої обвинуваченої.

Як зазначено ч.5 ст.139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Крім того, згідно з п.20-? Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, доки відсутнє повідомлення про початок Державного бюро розслідувань, судовий розгляд може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, і в тих випадках, коли він понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні данні, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Спеціальне судове провадження здійснюється за загальними правилами судового розгляду, передбаченими КПК України, з обов`язковим урахуванням особливостей, змістовне наповнення яких визначається виключним переліком процесуальних норм. При цьому, закон гарантує особі, щодо якої здійснюється спеціальне судове провадження, у разі зникнення підстав для такого провадження, судовий розгляд щодо неї із самого початку за загальними правилами кримінального судочинства (ч.4 ст. 324 КПК України).

Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.4 ст.111-1 КК України, наявні в провадженні дані, яка обізнана про здійснення відносно неї кримінального провадження, остання тривалий час (понад рік) переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухиляється від явок на виклики слідчого, прокурора та суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази), знаходиться у розшуку, надані прокурором дані про перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, суд вважає, що наявні всі підстави для здійснення щодо ОСОБА_5 спеціального судового провадження, оскільки визначені законом /ч.5 ст.139, ч.3 ст.323 та п.20-? Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України/ умови для цього встановлені, а їх доведеність не викликає сумнівів у суду.

Керуючись вимогами ст.ст.279-?, 323, 369-372, п.20-? Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження у кримінальному провадженні №0000008, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченої надсилати за останнім відомим місцем її проживання/перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченій, надсилати захиснику. Інформацію про такі документи та повістки про виклик обвинуваченої обов`язково публікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачена вважається належним чином ознайомленою з її змістом.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя