Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/585/25
Провадження № 1-кп/376/196/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м.Сквира

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Сквира Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 01.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золотуха, Сквирського району, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в листопаді 2022 році (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення на право керування транспортними засобами, ОСОБА_4 , перебуваючи у с. Золотуха Білоцерківського району Київської області, через мережу інтернет відшукав невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка обіцяла посприяти йому у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія.

З метою досягнення обумовленої домовленості, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2022 року, надіслав через мережу інтернет невстановленій досудовим розслідуванням особі свої фотознімки та анкетні дані, які останнім було використано під час виготовлення, в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 844, завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 04.11.2022, чим вчинив пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше листопада 2022 року, передала ОСОБА_4 підроблений офіційний документ, який не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 04.11.2022 на ім`я ОСОБА_4 , з наданням права керування транспортними засобами категорії «В» з метою подальшого використання підробленого документа для його особистих потреб.

Крім того, 01 березня 2025 року о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108» н.з. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі 0-102010 при в`їзді в с. Кам`яна Гребля, Білоцерківського району, Київської області (координати 49,74779 Пн, 29,72085 Сх.), де був зупинений поліцейськими ППП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП у зв`язку з порушенням вимог ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію".

В подальшому, на вимогу поліцейських ППП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП, пред`явити для перевірки документи, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання з метою підтвердження права на керування вказаним транспортним засобом достовірно знаючи, що він не отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 04.11.2022 року в Територіальному сервісному центрі № 0541 у встановленому законом порядку, використав завідомо підроблений документ, що виразилось у пред`явленні працівникам поліції ППП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП завідомо підробленого офіційного документу - посвідчення водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я, бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, яке ОСОБА_4 видав за справжній документ.

Судом кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, тобто у пособництві в підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права з метою використання його іншою особою та ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України - у використанні завідомо підробленого документа.

14.03.2025 між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником адвокатом ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості.

Така угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, узгоджують вид покарання за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27 за ч. 1 ст. 358 КК України - штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, за ч. 4 ст. 358 КК України - штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 850 гривень, за ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточне покарання визначити - штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Сторони розуміють наслідки вимог ст. ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом ( ст. 389-1 КК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, щиро розкаявся та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, просив її затвердити, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому зрозумілі.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, її умови відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до положень п. 1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим, взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше несудимий, щиро кається, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, а саме затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором у кримінальному провадженні начальником Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також враховуючи відсутність судимостей, суд приймає до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, доходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.358 КК України без ізоляції від суспільства.

Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, якщо виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб у місця позбавлення волі.

Визначене таким чином покарання обвинуваченому, на переконання суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таке втручання у його права та свободи буде виправданим.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосований.

Цивільний позов у справі не заявлений.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню судові витрати на залучення експерта.

Питання щодо вирішення речових доказів у кримінальному провадженні підлягають вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Захід забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту, накладеного згідно із ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду від 03.03.2025 у справі № 376/484/25 на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 04.11.2022 на ім`я ОСОБА_4 , скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,66,67, 75,76, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, ст.ст. 314,368 - 371,373,374,376,392 - 395,468,472 - 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 14.03.2025 між прокурором у кримінальному провадженні начальником Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України в кримінальному провадженні № 0000046, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2025.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 850 гривень.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Захід забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту, накладеного згідно із ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду від 03.03.2025 у справі № 376/484/25 на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 04.11.2022 на ім`я ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 04.11.2022 на ім`я ОСОБА_4 , диск DVD-R з відеозаписами в рамках кримінального провадження №0000046 від 01.03.2025 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати на залучення експерта в розмірі 2387,70 грн (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень 70 копійок).

На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1