Провадження №: 1-кс/752/6948/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України,

за участі осіб, які були присутні в судовому засіданні 02.09.2025 року:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представників власника майна - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (представники ОСОБА_6 )

представників власника майна - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (представники ОСОБА_9 )

представника власника майна - адвоката ОСОБА_10 (представник ОСОБА_11 )

власників майна - ОСОБА_12 , ОСОБА_13

та осіб, які були присутні під час оголошення вступної та резолютивної частини ухвали 03.09.2025 року:

представників власника майна - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (представники ОСОБА_6 )

представника власника майна - адвоката ОСОБА_10 (представник ОСОБА_11 )

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилучені 14.08.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 , в ході проведення санкціонованого обшуку в будинку, а також прибудинкових спорудах, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: :72:173:0007, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає лікар ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: банківські картки в кількості 3 шт., а саме: Ukrgasbank № НОМЕР_1 , ПриватБанк № НОМЕР_2 , Raiffeisen № НОМЕР_3 ; телефон iPhone 15 Pro Max, IMEI: НОМЕР_4 ; IMEI2: НОМЕР_5 , sim-карта Київстар, у захисному чохлі; телефон Redmi ST, IMEI: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_6 ; грошові кошти в сумі: 153 599 (сто п`ятдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США; 15 935 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) ЄВРО та 6 851 300 (шість мільйонів вісімсот п`ятдесят одна тисяча триста) гривень; сейф пакет з паперовими конвертами, в яких знаходились грошові кошти.

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Прокурор вказував, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_15 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного протиправного збагачення за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_16 , з метою ведення своєї протиправної діяльності винаймає офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично зареєстроване Адвокатське об`єднання «Юридична фірма «ІНФОРМАЦІЯ_2», та лікарем терапевтом комунального некомерційного підприємства «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_17 , яка здійснює свою медичну діяльність в КНП «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, буд. 25/29, робочий кабінет № 303, та іншими невстановленими особами, організували схему виключення з військового обліку чоловіків призивного віку шляхом видачі їм завідомо неправдивих офіційних документів про непридатність до військової служби за станом здоров`я.

Так, 24.04.2025 ОСОБА_16 , діючи умисно, використовуючи месенджер WhatsApp, запропонував ОСОБА_18 зустріч біля готелю «Мир» у м. Києві з метою обговорення виключення останнього з військового обліку шляхом видачі завідомо неправдивих медичних документів. Під час зустрічі ОСОБА_16 запропонував за грошову винагороду організувати видачу таких документів. 25.04.2025 ОСОБА_18 прибув до КНП «Київська міська студентська поліклініка», де за участі ОСОБА_16 та лікаря ОСОБА_17 без проведення обстежень було укладено декларацію та здійснено запис до лікаря-пульмонолога. 05.05.2025 під час контролю за вчиненням злочину ОСОБА_16 отримав першу частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США. Надалі, 13.05.2025, за його участі відбулася зустріч ОСОБА_18 з лікарем ОСОБА_19 , який повідомив про необхідність формального лікування у двох державних установах для оформлення відповідних документів. 30.05.2025 ОСОБА_19 в присутності ОСОБА_16 отримав другу частину неправомірної вигоди у розмірі 2500 доларів США.

У рамках слідства встановлено причетність до протиправної діяльності ряду медичних працівників закладів України, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які, діючи умисно, усвідомлюючи відсутність у ОСОБА_18 медичних підстав для зняття з військового обліку, погодилися сприяти у видачі недостовірних документів. ОСОБА_18 співпрацював зі слідством і брав участь у документуванні обставин вчинення злочину. Зокрема, ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), лікар ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова Національної академії медичних наук України», діючи в межах своєї компетенції, з корисливих мотивів сприяла подальшій легалізації неправдивих медичних даних.

За викладених вище обставин, 14.08.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 30.07.2025 по справі № 752/18111/25, в будинку, а також прибудинкових спорудах, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: :72:173:0007, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає лікар ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: банківські картки в кількості 3 шт., а саме: Ukrgasbank № НОМЕР_1 , ПриватБанк № НОМЕР_2 , Raiffeisen № НОМЕР_3 ; телефон iPhone 15 Pro Max, IMEI: НОМЕР_4 ; IMEI2: НОМЕР_5 , sim-карта Київстар, у захисному чохлі; телефон Redmi ST, IMEI: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_6 ; грошові кошти в сумі: 153 599 (сто п`ятдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США; 15 935 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) ЄВРО та 6 851 300 (шість мільйонів вісімсот п`ятдесят одна тисяча триста) гривень; сейф пакет з паперовими конвертами в яких знаходились грошові кошти.

В ході обшуку органом досудового розслідування прийнято рішення про необхідність у вилучені вказаних речей та документів для забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі, в результаті чого вони були вилучені. Вказані речі та сліди будуть використані під час проведення експертиз, допитів свідків та інших слідчих та процесуальних діях.

15.08.2025 вищевказані виявлені та вилучені речі визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Завданням арешту майна прокурор вказає на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та/або інших негативних наслідків для потерпілих осіб.

Метою арешту майна прокурор вказує на пункт перший частини 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів, що вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 15.08.2025 р., копія якої долучена до матеріалів клопотання.

Судове засідання з розгляду вказаного клопотання призначено на 19.08.2025 року та за клопотанням представника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 в розгляді клопотання про накладення арешту на майно оголошено перерву до 22.08.2025 року для надання стороні можливості ознайомлення із матеріалами клопотання.

22.08.2025 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання. Він пояснив, що під час обшуку у будинку, в якому проживає ОСОБА_9 на проспекті Лобановського було вилучено значні суми готівки у доларах США, євро та гривнях, а також телефони, банківські картки та конверти з написами. Зазначив, що учасники ( ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , батьки цих осіб) надавали суперечливу інформацію про належність коштів, постійно змінювали свої версії. Прокурор вважав арешт необхідним для перевірки законності походження коштів і співставлення версій. Водночас він визнав, що при обшуку номери купюр не переписувалися через тривалість слідчої дії, але зазначалося пакування і кошти були опечатані для подальшої ідентифікації.

Адвокат ОСОБА_7 наголошував, що прокурор не ідентифікував вилучені кошти, не вказав номери купюр чи реквізити сейф-пакетів; вважав, що всі гроші належать сім`ї ОСОБА_23 та є спільними коштами родини. Захист наголошує, що твердження сторони обвинувачення щодо нібито медичних висновків, зроблених ОСОБА_9 , не підтверджуються жодною експертизою. Натомість слідством вилучено усі грошові кошти, а не лише 1200 доларів США, які зазначені як предмет неправомірної вигоди. Вказує, що такий підхід вважає неправомірним, оскільки наявні грошові кошти є законними за походженням, що підтверджується відповідними довідками та документами.

ОСОБА_8 в судовому засіданні підкреслила, що в матеріалах немає доказів стосовно її клієнтки ( ОСОБА_9 ), а твердження прокурора про ухилення ОСОБА_9 від слідчих дій є такими, що не відповідають дійсності.

Адвокат ОСОБА_4 звернула увагу на відсутність даних щодо належності телефонів і карток ОСОБА_6 , наголосила, що її клієнтка добровільно видала телефон та картки, виявляє належну поведінку та має позитивну характеристику як лікар. Щодо належності ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 43 555 доларів США, 2 785 євро, 564 000 грн., які поміщено до спец. пакету № QYH 010511, то ОСОБА_6 про це повідомила особисто слідчого під час обшуку та показала місце їх знаходження, про що було зафіксовано у протоколі обшуку та написана нею відповідна заява.

Адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого колеги ОСОБА_4 , додатково зазначивши, що під час обшуку у працівників правоохоронних органів проявлялася явна не повага та зухвалість до лікарів.

Адвокат ОСОБА_10 (представник ОСОБА_11 ) зазначив, що під час обшуку будинку в червоній сумці виявлено грошові кошти, однак слідчими їх не було відокремлено від загальної суми та належним чином зафіксовано у протоколі, на що клієнтка ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) написала відповідну заяву. Адвокат, стверджує, що ці кошти належать ОСОБА_11 , посилаючись на пояснення її чоловіка, який особисто передавав їй частину коштів. Крім того адвокат повідомив про факт передачі ОСОБА_11 у 2012 році 20 тис. доларів матері на збереження, водночас зазначив, що документальні довідки, підтверджуючі вказане, ще не готові, однак наголосив на відсутності підстав для накладення арешту на вилучені кошти та просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

ОСОБА_12 заявила, що частина коштів (180 тис. у різних валютах) є заощадженнями родини, тобто 4 х осіб, які проживають за адресою проведеного обшуку, у підтвердження чого просила долучити виписки.

Крім того, в судовому засіданні від 22.08.2025 слідчим суддею постановлено уточнююче питання до сторін, щодо належності телефону Redmi ST, на яке адвокатом ОСОБА_7 було надано стверджуючі відповідь, що телефон належить ОСОБА_9 .

У судовому засіданні була оголошена перерва до 28.08.2025 року.

28.08.2025 року від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду клопотання у зв`язку із його занятістю в слідчих діях, сторонами в судовому засіданні висловлено заперечення щодо доцільності відкладення розгляду, однак слідчим суддею клопотання прокурора задоволено та судовий розгляд клопотання відкладено на 29.08.2025 року.

29.05.2025 року в судовому засіданні адвокат ОСОБА_10 подав заперечення, посилаючись на довідки з місця роботи та Пенсійного фонду України, що підтверджують офіційні доходи його клієнтки ( ОСОБА_11 ). За його міркуваннями, ці докази підтверджують, що частина вилучених слідством коштів належать його клієнтці. Водночас він визнав, що наразі податкові довідки ще не готові, а документи лише свідчать про факт отримання заробітної плати. На запитання слідчого судді, відповів, що довідки не дають можливості точно прорахувати суму накопичень, а сам адвокат не є спеціалістом зі здійснення такого роду обрахувань. Також зазначив, що частину вилучених грошей, та приналежність вилученої частини ОСОБА_24 підтвердив її чоловік, написавши відповідну заяву.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні 29.05.2025 року зазначив, що подані довідки не доводять можливості накопичення таких значних сум, вилучених у будинку. Разом зі слідчим ОСОБА_25 , наголошував на нереалістичності пояснень, щодо можливості здійснення такого рівня накопичень, наданих представниками. Також, прокурор клопотав про долучення до матеріалів судового розгляду: протоколів допиту ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_19 та ОСОБА_9 ; клопотання ОСОБА_6 про повернення телефону; протоколу огляду речей, де вилучені кошти зберігалися у конвертах; відеозапису обшуку (зокрема епізод 01:41:00, папка 2), де, за його словами, видно зміну показів ОСОБА_12 щодо належності коштів. Він наполягав, що ці матеріали вказують на зв`язок вилучених коштів із діяльністю ОСОБА_9 .

Інші адвокати: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , вказували на те, що прокурор мав подати всі докази ще разом із клопотанням, а не вже під час засідання, з огляду на що існує необхідність у оголошенні перерви в судовому засідання, та надання часу для ознайомленням представниками із долученими до клопотання доказами.

У зв`язку із чим була оголошена перерва до 02.09.2025.

01.09.2025 року слідчий ОСОБА_25 подав через канцелярію суду заяву, якою просив долучити до клопотання про арешт майна протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо відеоконтроль особи.

02.09.2025 року адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що відео проведеного обшуку ОСОБА_6 повідомляла про грошові кошти, які їй належать та добровільно їх видала, зробивши зауваження до протоколу обшуку.

Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що протоколи НСРД (негласних слідчих дій) не містять ухвал суду, тому докази є недопустимими. За його словами, відео проведеного обшуку подано фрагментарно і лише у вигідній для прокурора частині, оригінал не надано. Він підкреслив, що ОСОБА_9 не підозрювана, а свідок, і що прокурор не довів незаконне походження коштів.

Так, адвокат ОСОБА_8 наголосила, що ОСОБА_9 заявляла про належність 4 млн грн, але ця інформація не відображена у матеріалах та вказувала, що в будинку проживають батьки ОСОБА_9 , а тому гроші є спільними. Сама адвокат заявила, що докази прокурора не підтверджують факт отримання ОСОБА_9 будь-яких коштів у якості підкупу чи неправомірної вигоди, а ухвали суду про НСРД не існує.

Адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні 02.09.2025 року зазначив, що ОСОБА_11 була присутня при обшуку, вона є співвласником частини майна, де проводився обшук, але відеозапис надано фрагментарно. Також звернув увагу, що вилучені з червоної сумки кошти не були ідентифіковані належним чином, отже доказ є неналежним. Адвокат вказав, що ОСОБА_11 наразі є свідком, а не підозрюваною. Крім того, офіційні доходи за 2021-2023 роки ОСОБА_11 підтверджені, а докази долучені до матеріалів клопотання.

ОСОБА_12 в судовому засіданні заявила, що під час обшуку відшукали її гроші, які приблизно складають суму у розмірі 88 тис. (долари, євро та гривні), а також повідомила, що у чоловіка є 2 млн грн. Вона пояснила, що ці кошти є спільні з чоловіком. Також просила повернути її телефон, яким є мобільний телефон Redmi ST.

ОСОБА_13 в судовому засіданні надав довідки про доходи та пояснив походження своїх коштів, але підтвердити орендні надходження від здачі земельних паїв в оренду документально не зміг.

У судовому засіданні 02.09.2025 року прокурор ОСОБА_3 зазначив, що відеозапис проведеного обшуку надано повністю, ухвала про НСРД має гриф таємності, а протокол обшуку містить дані про сейф-пакети. За його посиланням, під час підрахунку грошей учасники суперечливо заявляли про їхню належність, змінюючи версії. Джерело походження коштів не підтверджене, а арешт потрібен як захід забезпечення. Прокурор також вказав, що в телефоні ОСОБА_19 (є підозрюваним у даному КП) є переписка з ОСОБА_9 щодо послуг для ОСОБА_18 (основний свідок у КП), що, на думку обвинувачення, є доказом кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки, якими є копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, врахувавши заперечення власників майна та їх представників, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України.

14.08.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 30.07.2025 по справі № 752/18111/25, в будинку а також прибудинкових спорудах, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: :72:173:0007, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає лікар ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: банківські картки в кількості 3 шт., а саме: Ukrgasbank № НОМЕР_1 , ПриватБанк № НОМЕР_2 , Raiffeisen № НОМЕР_3 ; телефон iPhone 15 Pro Max, IMEI: НОМЕР_4 ; IMEI2: НОМЕР_5 , sim-карта Київстар, у захисному чохлі; телефон Redmi ST, IMEI: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_6 ; грошові кошти в сумі: 153 599 (сто п`ятдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США; 15 935 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) ЄВРО та 6 851 300 (шість мільйонів вісімсот п`ятдесят одна тисяча триста) гривень; сейф пакет з паперовими конвертами, в яких знаходились грошові кошти.

15.08.2025 вищевказані виявлені та вилучені речі визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000482 від 09.04.2025 року вбачається, що органом досудового розслідування встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України, а саме: пособництво у прийнятті пропозиції, обіцянки або одержанні працівником підприємства, установи чи організації, який не є службовою особою, або особою, яка працює на користь підприємства, установи чи організації, неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві, в установі чи організації, або у зв`язку з діяльністю особи на користь підприємства, установи чи організації, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи, вчиненому вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи поєднані з вимаганням неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбаченим законом і загальними принципами міжнародного.

Таким чином, право власності не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а державна вправі вживати певних заходів втручання в право власності з дотриманням вимог, встановлених ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а саме : а) чи є втручання законним; b) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; с)чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям, Європейського суду з прав людини констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованість застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, залежить від підтвердження висновків про існування відповідної сукупності обставин фактичними даними, які випливають із представлених доказів.

Отже, слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування підстав, передбачених статтею 132 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження покладається на прокурора та слідчого, який звертається з відповідним клопотанням.

З урахуванням кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України, предметом злочину є неправомірна вигода (гроші, майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, інші вигоди майнового чи немайнового характеру), що надається чи обіцяється працівнику підприємства, установи чи організації, який не є службовою особою, за вчинення або невчинення дій з використанням свого службового становища.

Для встановлення того, чи можуть вилучені під час обшуку грошові кошти вважатися предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 354 КК України, орган досудового розслідування та прокурор повинні довести їх належність до неправомірної вигоди у межах даного кримінального провадження. Натомість сторона захисту вправі надавати докази їх правомірного походження, що свідчить про відсутність ознак предмета злочину у вилучених коштах.

У ході проведеного обшуку органом досудового розслідування вилучено грошові кошти у сумі 153 599 доларів США, 15 935 євро та 6 851 300 гривень, які, за твердженням сторони обвинувачення, набуті кримінально протиправним шляхом і підлягають розгляду як предмет неправомірної вигоди чи майно, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У поданих запереченнях власники майна та їх представники надали слідчому судді різного роду довідки про офіційні доходи та заробітки, які, на їх переконання, підтверджують законність походження вилучених грошових коштів і спростовують доводи сторони обвинувачення щодо їх кримінально протиправного характеру.

Провівши орієнтовні підрахунки задекларованих доходів, слідчий суддя встановив, що сукупний дохід ОСОБА_6 за період з 2015 року по липень 2025 року міг становити близько 2 млн 700 тис. грн, дохід ОСОБА_12 за період з 1998 року по червень 2025 року понад 3 млн грн, а ОСОБА_11 за період з 1998 року по липень 2025 року понад 3 млн грн.

Враховуючи тривалість періоду накопичень, слідчий суддя виходить із того, що будь-яка особа, яка отримує дохід, використовує його для забезпечення власних життєвих потреб, тобто витрачає кошти рівнозначно до необхідності підтримання соціального та біологічного буття: харчування, одяг, житло, комунальні послуги, лікування, транспорт, освіта, відпочинок та інші поточні потреби. Саме тому неможливо виходити з припущення, що всі отримані за тривалий період доходи могли бути безумовно збережені у вигляді заощаджень, оскільки їх значна частина об`єктивно витрачається на щоденне існування та забезпечення нормального рівня життя.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з якого, а також із додаткових матеріалів протоколу обшуку вбачається, що ОСОБА_6 одразу заявила про належність їй грошових коштів у сумі 43 555 доларів США, 2 785 євро та 564 000 гривень, що було відображено у її зауваженнях до протоколу обшуку та може кореспондуватися із сумою офіційно отриманого нею доходу.

А отже, у цій частині слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не зібрано належних і допустимих доказів, а прокурором у судовому засіданні не доведено факту набуття вказаних сум грошових коштів кримінально протиправним шляхом, у зв`язку з чим вони обґрунтовано визнаються такими, що належать ОСОБА_6 правомірно.

Щодо грошових коштів, які, за твердженням сторони захисту, належать ОСОБА_11 , слідчий суддя бере до уваги, що остання не вносила зауважень до протоколу обшуку стосовно належності їй вилучених сум, а подані довідки охоплюють тривалий період доходів без належної аналітики можливих заощаджень з урахуванням валютного курсу. Водночас під час розгляду заявлено, що ОСОБА_11 передавала матері на зберігання 20 000 доларів США; ця обставина кореспондує з наданими довідками про доходи і, з урахуванням встановленого факту, що за адресою обшуку ОСОБА_11 не проживає, оцінюється судом за стандартом «балансу ймовірностей».

Для цієї процесуальної стадії (вирішення питання про арешт майна за ст. 170-173 КПК України) цей стандарт означає, що суд не вимагає доведення «поза розумним сумнівом», а співвідносить конкуруючі версії сторін і надає перевагу тій, що є більш правдоподібною з огляду на надані дані. Оскільки сторона обвинувачення не спростувала наведене конкретними доказами злочинного походження вказаної суми (індивідуалізація купюр, фіксація реквізитів сейф-пакетів, прив`язка саме цієї суми до події злочину тощо), тоді як версія захисту підтверджена документально та поясненнями, слідчий суддя виходить з переважання імовірності законного походження і передачі на зберігання 20 000 доларів США, що, з урахуванням принципу пропорційності втручання у право власності, не дає підстав для накладення арешту на цю суму.

Долучена до матеріалів справи розписка чоловіка ОСОБА_11 про начебто отримання грошових коштів оцінюється слідчим суддею критично та не може бути врахована як належний доказ встановлення певних обставин, оскільки викладені в ній відомості не підтверджені жодними іншими належними й допустимими доказами, мають суперечливий характер та викликають сумнів у своїй достовірності, з урахуванням того, що збереження зазначених у розписці коштів відбувалося за адресою проживання батьків ОСОБА_11 .

Щодо грошових коштів, про належність яких заявляла ОСОБА_12 , слідчий суддя бере до уваги, що, попри тривалість періоду отримання доходів, ОСОБА_12 не надано належної аналітики можливих заощаджень із перерахунком у валюту. У судовому засіданні було заявлено про збереження ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 88 824 доларів США, 3 966 євро та 2,5 млн грн, які нібито зберігав її чоловік. Водночас, враховуючи подані довідки про доходи з 1998 року, слідчий суддя не може дійти висновку, що вказані суми могли бути повністю накопичені родиною, оскільки їх розмір явно не кореспондується з офіційними доходами. З огляду на реальний рівень задекларованих доходів та застосовуючи стандарт «балансу ймовірностей», суд виходить із того, що можливі заощадження родини могли становити суму близько 55 000 доларів США. Такий висновок ґрунтується на врахуванні необхідності покриття витрат на забезпечення базових соціальних і біологічних потреб (харчування, житло, комунальні послуги, медичне обслуговування, транспорт, одяг тощо), без яких нормальне існування родини було б неможливим, а отже, заявлені ОСОБА_12 значно вищі суми не підтверджуються належними доказами та виглядають малоймовірними.

До матеріалів клопотання долучено копію договору купівлі-продажу від 30.03.2002 року, відповідно до якого ОСОБА_13 відчужив земельну ділянку за домовленістю сторін у сумі 158 104 грн. Враховуючи відсутність будь-яких доказів, що спростовують законність походження вказаних коштів, слідчий суддя приходить до висновку, що вони не можуть вважатися набутими кримінально протиправним шляхом та, відповідно, підлягають поверненню законному власнику.

Посилання ОСОБА_13 на інші докази, як на підтвердження походження законності коштів, які були вилучені під час обшуку, зокрема, на договір дарування марок від 23.03.1998 та наявність земельних паїв на переконання слідчого судді не є належними доказами, оскільки марки видавалися ОСОБА_13 на придбання автомобіля ще у 1998 році, а договори оренди земельних паїв, за наявності яких можна було б визначити дохід з їх оренди, слідчому судді надано не було.

Таким чином, встановлені слідчим суддею обставини, підтверджені наданими стороною захисту доказами, дають підстави дійти висновку, що грошові кошти у розмірі 43 555 (сорок три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США, 2 785 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) євро, 564 000 (п`ятсот шістдесят чотири тисячі) гривень, які належать ОСОБА_6 ; 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, які належать ОСОБА_11 ; 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США, які належать ОСОБА_12 ; 158 104 (сто п`ятдесят вісім тисяч сто чотири) гривні, які належать ОСОБА_13 , не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 354 КК України, оскільки не пов`язані з подіями, які перевіряються органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000482 від 09.04.2025. Незважаючи на їх визнання постановою слідчого речовими доказами, у межах розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має повноваження самостійно оцінювати відповідність вилучених речей та коштів ознакам речових доказів, визначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вилучені під час обшуку банківські картки є недоцільним, оскільки самі по собі картки не мають жодного самостійного доказового значення у межах даного кримінального провадження. Встановлення обставин, пов`язаних із рухом коштів, банківськими транзакціями чи належністю рахунків, здійснюється шляхом отримання банківської інформації, виписок або інших документів, але не через фізичне володіння карткою. Таким чином, у матеріалах провадження відсутні обставини, які б свідчили про необхідність арешту банківських карток як речових доказів, що обумовлює відсутність правових підстав для задоволення відповідного клопотання в цій частині.

Щодо вилучених під час обшуку мобільних телефонів iPhone 15 Pro Max та Redmi ST, слідчий суддя виходить із того, що навіть у межах розгляду клопотання про накладення арешту у судовому засіданні сторона обвинувачення вже мала реальну можливість провести їх огляд у порядку, визначеному КПК України. Водночас, беручи до уваги висловлені у судовому засіданні заперечення власників, які обґрунтовано вказували, що є лікарями та використовують мобільні телефони як засіб комунікації з пацієнтами, подальше обмеження їх у праві користування цими телефонами є явно непропорційним втручанням у право власності та професійну діяльність. За таких обставин клопотання прокурора в цій частині не підлягає задоволенню.

Абзацом другим частини першої статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, накладення арешту на майно, за відсутності передбачених для цього підстав, порушує права власника на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України», «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Приписами ч. 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відтак, їх арешт необхідний для забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та унеможливлення їх незаконного використання чи відчуження.

Слідчим суддею було досліджено відеозапис проведеного обшуку, з якого вбачається, що під час його проведення ОСОБА_9 зазначала про свою тривалу роботу у приватній медичній клініці «Добробут» та отримання високого заробітку, що, за її словами, мало свідчити про законність походження вилучених грошових коштів. Водночас під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно в суді представниками ОСОБА_9 не було надано жодних офіційних документів чи довідок, які б підтверджували розмір її доходів. Це породжує сумніви та суперечності щодо правомірності набуття решти грошових коштів, які не були слідчим суддею встановлені як отримані з офіційних джерел, а відтак вони є речовими доказами, а тому з метою забезпечення їх збереження, недопущення зміни, знищення чи відчуження підлягають арешту.

Крім того, із протоколу допиту ОСОБА_19 та протоколу огляду його телефону а також протоколу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо відеоконтроль особи вбачається, що ОСОБА_9 відбувалася передача коштів і мала місце систематичність таких дій зі сторони ОСОБА_9 і щодо інших осіб, встановлення яких здійснюється досудовим розслідуванням. Тому за обставин не надання ОСОБА_9 та її представникам жодних офіційних документів чи довідок, які б підтверджували розмір її доходів, наявні підстави вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти вони можуть бути предметом кримінального правопорушення.

На даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не встановлює факту вчинення чи невчинення кримінального правопорушення та не надає оцінку винуватості конкретних осіб, а перевіряє, чи може вилучене майно вважатися речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України та чи наявні правові підстави для накладення на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України. З огляду на досліджені в судовому засіданні обставини, а також з урахуванням наявності достатніх даних для формування обґрунтованої підозри, що кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 354 КК України, могло бути вчинене, слідчий суддя приходить до висновку, що грошові кошти, стосовно яких стороною захисту не надано належних та допустимих доказів їх законного походження, підлягають арешту як такі, що відповідають критеріям речових доказів.

Враховуючи правову кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000482 від 09.04.2025, наявні підстави для накладення арешту на грошові кошти у тій частині, в якій їх походження не підтверджено належними доказами та вони можуть бути предметом кримінального правопорушення. В іншій частині, де слідчим суддею встановлено, що грошові кошти не набуті кримінально протиправним шляхом та належать конкретним власникам, підстави для накладення арешту відсутні. Також відсутні підстави для накладення арешту на банківські картки та мобільні телефони, оскільки сторона обвинувачення мала можливість провести їх огляд у порядку, передбаченому КПК України, а подальше обмеження прав власників у користуванні цими засобами є непропорційним втручанням у право власності.

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно для ОСОБА_9 та інших власників вилучених речей не встановлені, оскільки відсутні докази порушення їхніх прав чи законних інтересів у зв`язку із застосуванням арешту, тоді як завдання, які стоять перед органом досудового розслідування, пов`язані з перевіркою законності походження грошових коштів та інших речей, переважають над інтересом у їх вільному використанні.

З огляду на встановлені слідчим суддею обставини, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилучені 14.08.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 , в ході проведення санкціонованого обшуку в будинку, а також прибудинкових спорудах, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: :72:173:0007, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає лікар ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі:

35 044 (тридцять п`ять тисяч сорок чотири) доларів США;

13 150 (тринадцять тисяч сто п`ятдесят ) ЄВРО;

6 129 196 (шість мільйонів сто двадцять дев`ять тисяч сто дев`яносто шість) гривень;

сейф пакет з паперовими конвертами, в яких знаходились грошові кошти.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на: банківські картки в кількості 3 шт., а саме: Ukrgasbank № НОМЕР_1 , ПриватБанк № НОМЕР_2 , Raiffeisen № НОМЕР_3 ; телефон iPhone 15 Pro Max, IMEI: НОМЕР_4 ; IMEI2: НОМЕР_5 , sim-карта Київстар, у захисному чохлі; телефон Redmi ST, IMEI: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_6 та на грошові кошти в сумі:

43 555 (сорок три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США, 2 785 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) євро, 564 000 (п`ятсот шістдесят чотири тисячі) грн., які належать ОСОБА_6 , поміщено до спец. пакету № QYH 010511;

20 000 (двадцять тисяч) доларів США, які належать ОСОБА_11 ;

55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США, які належать ОСОБА_12 ;

158 104 (сто п`ятдесят вісім тисяч сто чотири) грн., які належать ОСОБА_13 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1