Провадження № 1-кс/487/6613/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 12.07.2024 про закриття кримінального провадження №0001602 від 04.12.2023 за ч. 1 ст. 374 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просива скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 12.07.2024 про закриття кримінального провадження №0001602 від 04.12.2023 за ч. 1 ст. 374 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_4 зазначив, що оскаржувана постанова є передчасною, оскільки слідчий не викликав ані його, ані ОСОБА_3 для допиту, не допитав всіх зазначених у заявах свідків події, не витребував жодного відео з камер спостереження ІТТ, про які йшла мова у заяві про вчинення злочину.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав скаргу, наполягав на її задоволенні.

Старший слідчий в особливо важливих справах Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 не був присутнім в судовому засіданні, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження №0001602 від 04.12.2023, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно з вимогами ч.2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку і забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

З матеріалів кримінального провадження №0001602 від 04.12.2023 вбачається, що на виконання ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості з заяви ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 від 14.10.2023, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 374 КК України. Номер кримінального провадження: 0001602.

Крім того, на виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості з заяви ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 від 14.10.2023, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 374 КК України. Номер кримінального провадження: 0000109.

В заяві про вчинення кримінального правопорушення адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 повідомляв, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000292 від 08.09.2020 працівники поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 били його та погрожували, примушували до дачі показів, крім того, незаконно утримували в ІТТ, у зв`язку з чим просив внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення за ст. 127, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 737, ч. 1 ст. 374 КК України.

12.07.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 прийняв рішення про закриття кримінального провадження №0001602 від 04.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Під час досудового розслідування слідчий допитав свідків - співробітників поліції, на яких вказано у заяві про вчинення кримінального правопорушення, отримав необхідну інформацію з ГУНП в Миколаївській області, ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Проте, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий не допитав ОСОБА_3 , за заявою якого були внесені відомості до ЄРДР, вже після допиту якого повинен був приймати рішення про необхідність продовження досудового розслідування або закриття кримінального провадження.

Також слідчим не були вжиті всі належні заходи для допиту осіб, на яких вказує в заяві про кримніальне правопорушення ОСОБА_3 .

Так, згідно з рапортом старшого оперуповноваженого МУ ДВБ НП України підполковника поліції ОСОБА_12 на виконання доручення старшого слідчого 1 відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_13 було встановлено, що згідно з наявною інформацією на теперішній час ОСОБА_14 перебуває за межами України, у зв`язку з чим допитати останнього не виявилось можливим. Також встановлено, що ОСОБА_15 на теперішній час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язу з чим допитати останню не виявилось можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Статтею 138 КПК України визначено, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є:

1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання;

2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення;

3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини);

4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо;

5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад;

6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю;

7) несвоєчасне одержання повістки про виклик;

8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Виконання завдань кримінального провадження повинно здійснюватися лише із застосуванням та із дотриманням належної правової процедури. Належна правова процедура це встановлений кримінальним процесуальним законом порядок дій, який забезпечує прийняття законних, обґрунтованих і справедливих рішень.

В матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази, що підтверджують поважність неприбуття зазначених свідків на виклив слідчого.

Крім того, отримавши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , слідчий не розглянув його відповідно до вимоги ст. 220 КПК України, яка передбачає, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Також слід звернути увагу, що незважаючи на посилання в постанові про закриття кримінального провадження про те, що 12.07.2024 кримінальні провадження №0001602 та №000000109 об`єднані в одне під №0001602, відповідне процесуальне рішення в матеріалах кримінального провадження відсутнє.

Вказане дає підстави для висновку, що слідчим не було проведено усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на перевірку усіх обставин даного кримінального провадження, а отже не дотримано завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до виновку, що слідчий не повно дослідив обставини кримінального провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження не може вважатися законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 12.07.2024 про закриття кримінального провадження №0001602 від 04.12.2023 за ч. 1 ст. 374 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 10.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1