Справа № 180/1942/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганці подання начальника Нікопольського РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про вирішення питання щодо приведення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року у відповідність до вимог закону відносно засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В своєму поданні начальник Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_7 з посиланням на Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX просить привести вирок Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року відносно ОСОБА_6 у відповідність до вказаного Закону з огляду на часткову декриміналізацію статті, за якою засуджено ОСОБА_6 .

Заявник у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Засуджений, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, через представника служби пробації надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Дослідивши подання та матеріали додані до нього, заслухавши думку прокурора та позицію заявника, судом встановлено наступне.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.289, ст.ст.70, 75,76 КК України, до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

З 06.04.2023 року ОСОБА_6 перебуває на обліку органу пробації.

Законом України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Податкова соціальна пільга на 2022 рік встановлена на рівні 1240,50 грн..

Отже, для цілей адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації правопорушень в 2022 році застосовується сума 2481 грн. (1240,50 х 2).

Як зазначено у вироку, 14.12.2022 року ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом, що належав ОСОБА_8 , таємно викрав чоловічий гаманець, який знаходився у відділенні речового ящику, автомобіля належного потерпілому ОСОБА_8 , в якому знаходились грошові кошти у розмірі 580 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Майнова шкода, спричинена ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням, є менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння злочину, тобто вчинене ОСОБА_6 діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №0306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України.

Разом із цим, вироком Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.289 КК України, при цьому покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді трьох років позбавлення волі поглинуто покаранням, призначеним за ч.4 ст.185 КК України.

Оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.289 КК України, не підпадають під декриміналізацію та дію Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд вважає необхідним привести вирок Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року у відповідність до вимог КК України.

Таким чином, після звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України, його слід вважати засудженим вироком Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням, із встаноленням іспитового строку 3 (три) роки та покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків.

При цьому з вироку Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року слід виключити посилання на призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, на підставі ч.2 ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про приведення вироку Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року у відповідність до вимог закону відносно засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 , від покарання, призначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_6 , засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, та на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 (три) роки та покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виключити з вироку Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2022 року посилання на ч.1 ст.70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів.

Суддя: ОСОБА_1