У Х В А Л А

26 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

у режимі відеоконференції з Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)»:

представника установи виконання покарань - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 19 квітня 2023 року, засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Харківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2001 року, за ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 46-1 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з відстрочкою виконання вироку на 2 (два) роки та штрафом 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2002 року, за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ст. 70, 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, від відбування якого звільнений - 29 грудня 2004 року, на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 10 (десять) днів;

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2006 року, за ч. 2 ст. 190 КК України, до позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, від відбування якого звільнений - 10 жовтня 2017 року, на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів;

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року, за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців, від відбування якого звільнений - 03 липня 2014 року, на підставі ст. 82 КК України, із заміною невідбутої частини покарання 4 (чотири) місяці на 240 (двісті сорок) годин громадських робіт;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2020 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;

- вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 02 лютого 2021 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

- вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 393, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 6 (шість) років,

У С Т А Н О В И В:

засуджений ОСОБА_5 своє клопотання мотивував тим, що за час відбування покарання він характеризується позитивно, має ряд заохочень, бере активну участь у суспільному житті, сумлінно виконує громадські доручення, сумлінно ставиться до навчання, закінчив курси та зачислений до ПТУ при установі, має гарну поведінку в побуті, сумлінно ставиться до праці, має офіційну заробітну плату.

У судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання. Зазначав, що він своєю поведінкою та ставленням до праці заслуговує умовно-дострокового звільнення. На свободі він буде проживати разом з неофіційною дружиною та працюватиме. Також він має намір закінчити навчання, яке розпочав в установі виконання покарань. Те що він навчається обумовлено його бажанням працевлаштуватися по спеціальності, а не можливістю покращити оцінку ступеня виправлення, яка здійснюється під час умовно-дострокового звільнення. Він є головою ради колективу, і згідно посадових обов`язків він здійснює нагляд за порядком. На підприємстві працевлаштований днювальним, пішов на роботу, щоб до нього не було претензій з боку працівників установи виконання покарань. Судимості пояснювати не хоче, оскільки він вже пояснював причини вчинених злочинів на суді, він кається.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 підтримав рішення комісії установи, про відмову в умовно-достроковому звільненні.

Прокурор ОСОБА_3 не бачив підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки той своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Суд заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані учасниками докази, дійшов висновку, що підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд установив, що ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», згідно з вироком Вишгородського районного суду Київської області від 19 квітня 2023 року.

Згідно з цим вироком:

- ОСОБА_5 призначене покарання: за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань ОСОБА_5 призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного цим вироком та невідбутого покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року, ОСОБА_5 призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на 6 (шість) років;

- строк відбування покарання вирішено рахувати з 21 липня 2020 року.

Отже, на момент розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення строк відбутого ОСОБА_5 покарання становить 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці 3 (три) дні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Отже, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, з якою пов`язується можливість умовно-дострокового звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, до засудженого ОСОБА_5 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо буде установлено, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, визначаючи ступінь виправлення засудженого, суд вивчає дані, що характеризують засудженого, а саме чи дотримувався він режиму установи виконання покарання, чи брав участь в суспільно корисній праці, соціально-виховній роботі, а також аналізує вцілому його поведінку та ставлення до праці, наявність позитивних змін, які відбуваються особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

До того ж, суд має врахувати, чи брав засуджений участь у виховних заходах, які проводяться в колонії (ч. 2 ст. 123 КВК України), чи здобував загальну і професійно-технічну освіту (ч. 4 ст. 126 КВК України), чи брав участь у самодіяльних організаціях та чи займався соціально активною діяльністю (ч. 2 ст. 127 КВК України).

У цьому контексті, судом з`ясовано, що згідно з характеристикою від 22 листопада 2024 року, засуджений ОСОБА_5 має 5 (п`ять) заохочень, за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки та вимог безпеки праці, а також за підсумками роботи за третій квартал 2024 року.

Засуджений ОСОБА_5 незнятих та непогашених стягнень не має.

За час відбування покарання в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», засуджений ОСОБА_5 характеризувався посередньо.

За час відбування покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Починаючи з 26 серпня 2024 року засуджений ОСОБА_5 працевлаштований днювальним дільниці КДІР. Відношення до праці добре.

Своєю чергою, засуджений ОСОБА_5 дотримується правомірних відносин з персоналом, виконує встановлені законом вимоги, не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Має охайний зовнішній вигляд, до майна установи ставиться дбайливо, здійснює належний догляд.

Засуджений бере участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі, організації виховних заходів, які проводяться в установі, брав участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених, а саме: «Підготовка до вільнення», пройшов курс через он-лайн платформу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та отримав сертифікат « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Єднання заради дії», «Навчайся. Грай. Працюй», «Мотиви. Мотиви про те, як стати носієм української мови та культури», навчається за спеціальністю «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів», не бере участі в роботі самодіяльних організацій, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими, вину у скоєному злочині визнав.

Засуджений ОСОБА_5 роздумує над змінами, відповідальність за злочин бере на себе, не шкодує, що його викрили, не виправдовується, усвідомлює наслідки вчиненого. Наміру підтримувати кримінальні зв`язки не має.

Засуджений ОСОБА_5 проявляє ворожість до окремих осіб або груп осіб, періодично вчиняє дії пов`язані з насильством та погрозами, висловлює свою точку зору використовуючи агресію у більшості випадків. Іноді не робить висновків з своїх злочинів, повторює помилки, в залежності від ситуації Намагається контролювати свої емоції та поведінку, мислити чітко та раціонально.

Він регулярно вживав алкоголь (кілька разів на тиждень), що призводило до вчинення злочинів, не має стійку мотивацію до припинення вживання алкоголю, так як постійне його вживання є звичним для нього способом життя.

Ризик повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства - середній.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , він набрав 66 (шістдесят шість) балів, тобто вважається таким, що став на шлях виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до витягу з протоколу № 40 від 25 вересня 2024 року, комісія Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» відмовила ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні, оскільки той не став на шлях виправлення.

З аналізу вказаних доказів, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 добре ставиться до праці, не уникає її, працевлаштований, у зв`язку з чим, він є особою, яка дійсно своїм ставленням до праці доводить позитивні зміни, які відбуваються в його особистості.

Однак, незважаючи на позитивну характеристику засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що вона не дає підстав стверджувати, що останній став на шлях виправлення, у зв`язку з чим заслуговує умовно-дострокового звільнення.

Суд оцінюючи дані, які зазначені в характеристиці засудженого ОСОБА_5 , дійшов висновку, що зараз немає підстав стверджувати, що він готовий до самокерованої та правослухняної поведінки.

Судом установлено, що засуджений ОСОБА_5 лише розмірковує над змінами свого життя, періодично вчиняє дії пов`язані з насильством або погрозами, проявляє ворожість до окремих груп та осіб, періодично вчиняє дії пов`язані з насильством або погрозами, іноді не робить висновків з своїх злочинів, повторює помилки, в залежності від ситуації, не бажає припинити вживання алкоголю, який став однією з причин вчинених ним злочинів.

Отже, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 , попри наявність 10 (десять) судимостей, не усвідомив необхідність зміни свого життя, відмови від алкоголю, не до кінця зробив висновки зі своїх злочинів.

Суд вважає, що для умовно-дострокового звільнення поведінка засудженого має бути зразковою в усіх аспектах, без впевненості в тому, що засуджений може дотримуватися самокерованої правослухняної поведінки неможливо стверджувати про його виправлення.

У цьому контексті, суд відхиляє, як доказ виправлення засудженого ОСОБА_5 висновок щодо ступеня виправлення засудженого, оскільки він суперечить наданій на нього характеристиці.

Згідно з цим висновком, засуджений ОСОБА_5 набрав більше 66 балів, що давало підстави вважати його особою, яка довела своє виправлення.

Водночас, судом установлено, що формуючи цей висновок, працівник установи виконання покарань врахував агресивність ОСОБА_5 , як низьку, за що йому зараховано 2 (два) бали, мотивацію до змін, як позитивну, за що зараховано 2 (два) бали.

Однак в характеристиці на засудженого ОСОБА_5 вказано, що він періодично вчиняє дії пов`язані з насильством або погрозами, висловлює свою точку зору проявляючи агресію, лише розмірковує над змінами.

Отже, на думку суду, вказані обставини не свідчать про низький рівень агресивності та те, що він недостатньо усвідомлює необхідність змін, що відповідає оцінці 0 балів.

Отож, якби працівником установи виконання покарань коректно були внесені дані, під час формування висновку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , останній би набрав 62 бали та не вважався би особою, яка довела своє виправлення.

Своєю чергою, суд зазначає, що наявність місця проживання та можливе працевлаштування засудженого ОСОБА_5 після звільнення, судом не береться до уваги, оскільки ст. 81 КК України, вимагає від суду лише оцінку того, чи став він на шлях виправлення, за час відбутої частини покарання.

Отже, на підставі викладеного, оскільки суду не доведено, що засуджений ОСОБА_5 довів, що став на шлях виправлення, суд відмовляє в його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81, 392-395, 532 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 19 квітня 2023 року, засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1