ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1659/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003295 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хімки Московської області, рф, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, неофіційно працюючого автослюсарем, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.04.2015 вироком Апеляційного суду м. Києва за ч. 4 ст. 191 КК України до 5 років позбавлення волі з забороною обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих та організаційно-господарських функцій на 3 роки; 10.01.2017 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва замінено невідбуту частину основного покарання на покарання у виді 2 років виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку; 22.11.2017 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання у виді виправних робіт, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2024 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин за адресою: місто Київ, вулиця Драгоманова Михайла, поруч із будинком № 1Н, працівниками Управління патрульної поліції у місті Києві, у складі екіпажу «Рубін-204», а саме: поліцейського другого взводу, першої роти, першого батальйону, другого полку УПП в м. Києві ДПП капрала поліції ОСОБА_5 (службове посвідчення ДПП №016815 від 02.04.2024) та інспектора УПП в м. Києві ДПП рядового поліції ОСОБА_6 (службове посвідчення ДПП № 010822 від 06.07.2021), які перебували у однострої (форменому одязі) з наявними нагрудними жетонами та нагрудними відео-реєстраторами, під час виконання своїх службових обов`язків, що передбачені Законом України «Про Національну поліцію», зупинено транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався автошляхом часто прискорюючись та гальмуючи, що свідчило про агресивний стиль водіння. Після зупинки зазначеного вище транспортного засобу, його водій надав співробітникам УПП в м. Києві ДПП (далі - співробітники УПП) для ознайомлення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У цей же час, в ході спілкування співробітників УПП з ОСОБА_4 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та одразу запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу ALCOTEST 6820 Drager (прилад № ARHK-0540, принтер № ARHJ-0231). 14.06.2024 о 06 годині 06 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 1Н, з використанням вищевказаного технічного приладу, проведено огляд ОСОБА_4 , за результатами якого отримано результат 0,32 проміле, що свідчило про наявність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У цей же час, а саме близько 06 години 06 хвилини 14.06.2024, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію неправомірної вигоди поліцейському другого полку УПП в м. Києві ДПП капралу поліції ОСОБА_5 за невчинення нею в інтересах ОСОБА_4 дії з використанням наданого їй службового становища, зокрема, за не складання адміністративних матеріалів за вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пропозицію та надання неправомірної вигоди посадовій особі правоохоронного органу з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, розуміючи незаконність своїх дій, діючи умисно, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, розуміючи настання негативних правових наслідків для себе за вчинене адміністративне правопорушення, достовірно усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу, які безпосередньо виконують свої службові обов`язки та які згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами, ОСОБА_4 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості за вищевказаною адресою, поруч із службовим автомобілем Toyota Prius службовий, д.н.з. НОМЕР_2 , запропонував капралу поліції ОСОБА_5 надати їй неправомірну вигоду у сумі 5000 гривень за невчинення нею дій в інтересах ОСОБА_4 , після чого був попереджений про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, передбачену ст. 369 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_4 , продовжив реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, поклав до бардачку зазначеного службового автомобіля грошові кошти в сумі 5000 гривень купюрами номіналом 200 гривень, як неправомірну вигоду за не складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В подальшому, працівники поліції від неправомірної вигоди відмовилися та викликали слідчо-оперативну групу для документування кримінального правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав що дійсно, при обставинах, викладених у мотивувальній частині вироку суду, він, 14.06.2024 року вранці, під час керування автомобілем, був зупинений працівниками поліції біля парковки навпроти магазину «АТБ» по вул. Драгоманова у м. Києві. В ході спілкування працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Оскільки за результатами огляду за допомогою приладу Драгер встановлено 0,32 ‰ він, з метою уникнення відповідальності, запропонував поліцейській 5000 грн. Не зважаючи на те, що його було повідомлено про кримінальну відповідальність за вказані дії, він поклав у барадчок службового автомобіля поліцейських 5000 грн., після чого працівники поліції викликали слідчо-оперативну групу та його було затримано. Запевняв суд, що зробив належні висновки і в подальшому не допустить протиправної поведінки.

Провівши судовий розгляд даного кримінального провадження відповідно до положень ст. 337 КПК України, обмежившись у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_4 у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик не має, на спеціальних обліках не перебуває, працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений добровільно повідомив про всі обставини вчинення кримінального правопорушення і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, незважаючи на те, що обвинувачений вчинив новий умисний злочин при наявності непогашеної судимості за вчинення умисного злочину, суд, на підставі положень ч. 2 ст. 67 КК України, вважає за можливе не визнати обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів, враховуючи те, що вчинені злочини є різні за характером, посягають на різні охоронювані законом суспільні відносини, та, на думку суду, в даному випадку зв`язок між рецидивом та характером вчиненого злочину відсутній.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами, є призначення покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією частини статті. Враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд, на підставі ч. 4 ст. 53 КК України, вважає за доцільне розстрочити виплату певними частинами.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

При цьому суд враховує положення п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України та ст. 96-2 КК України і вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію і конфіскувати в дохід держави два мобільні телефони, що належать обвинуваченим, та які були використані останніми при вчиненні даного кримінального правопорушення.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

При цьому суд враховує положення п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України та ст. 96-2 КК України і вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію і конфіскувати в дохід держави 5000 грн., що належать обвинуваченому, та які були предметом неправомірної вигоди.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн. із розстрочкою виплати певними частинами строком на 5 місяців, а саме по 6800 грн. 00 коп. кожного місяця.

Речові докази по справі, а саме 5000 грн., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження Дарницької окружної прокуратури м. Києва - конфіскувати.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя