ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/684/25 Справа № 192/3175/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого

в режимі відеоконференції ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, якою відмовлено ОСОБА_7 у звільненні на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року відмовлено ОСОБА_7 у звільненні на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні подання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» суд першої інстанції зазначив, що станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн. Суд першої інстанції вказав, що вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді 5 років позбавлення волі за вчинення 01 травня 2022 року крадіжки на суму 6084 грн., яка становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є кримінальним правопорушенням - злочином, кримінальна караність якого не усунена, а тому суд першої інстанції зробив висновок, що підстави для звільнення засудження від призначеного за ч.4 ст.185 КК України покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України відсутні. Суд першої інстанції зазначив, що вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року не є вироком, який виконується ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», а тому суд першої інстанції не має права вирішувати питання звільнення від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року на підставі ч.2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року за ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що відповідно до вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 червня 2022 року ОСОБА_7 скоїв злочини за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме вчинив крадіжку 01 травня 2022 року на суму 6084 грн., що становить більш ніж 2 НДМГ, тобто дані діяння не підпадають під дію положень ч. 2 ст. 74, ст. 5 КК України. Разом з тим, прокурор вказав, що згідно вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року ОСОБА_7 вчинив злочин за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме 17 серпня 2021 року викрав майно на суму 573,33 грн., що у 2021 році є меншою ніж 2 НМДГ, тобто дані діяння підпадають під дію положень ч. 2, ч. 3 ст. 74, ст. 5 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Так, за приписами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що розгляд питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, не належить до його повноважень, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підставою для скасування судового рішення та прийняття судом апеляційної інстанції свого рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого кримінальна відповідальність за статтею 185 може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМДГ.

А тому, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтею 185 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМДГ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 цієї статті визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року за ч.3 ст.185 КК України за вчинення 17 серпня 2021 року вказаного кримінального правопорушення.

Розмір завданої шкоди за наведеним вироком складає 573 грн. 33 коп., яка є меншою ніж 2 НМДГ.

Тобто, наведене вище вчинене ОСОБА_7 діяння декриміналізовано та підпадає під дію положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 червня 2022 року за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років та 1 місяця позбавлення волі.

При цьому, за вказаним вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення 01 травня 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна ( крадіжки), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Розмір завданої шкоди за наведеним вироком складає 6084 грн. 00 коп., яка є більшою ніж 2 НМДГ, оскільки станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., що є кримінальним правопорушенням - злочином, кримінальна караність якого не усунена.

Таким чином, в цій частині не можуть бути застосовані положення ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, однак при цьому підлягають застосуванню в іншій частині, щодо приєднаного покарання на підставі ст. 71 КК України.

Як встановлено, вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року виконується вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 червня 2022 року на підставі ст. 71 КК України.

А тому, суд першої інстанції повинен був з урахуванням вимог ст.ст. 537, 539 КПК України, Закону України № 3886-IX та положень ст.ст. 5, 74 КК України, негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року за ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням карності діяння та вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 червня 2022 року за ч.4 ст. 185 КК України без застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, якою відмовлено ОСОБА_7 у звільненні на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року до 5 років позбавлення волі без застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4