ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0001528 від 19.06.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 18 червня 2024 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Рівне, провулок Робітничий, проявивши злочинну недбалість, тобто не передбачав можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був їх передбачати, в ході конфлікту, що раптово виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, підійшов до ОСОБА_5 та штовхнув рукою в плече, в результаті чого останній впав на ліву руку та отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому дистального метаепіфіза (в типовому місці) лівої променевої кістки зі зміщенням, перелому шилоподібного відростка лівої ліктьової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

ОСОБА_4 інкримінується нанесення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ст. 128 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно, штовхнув рукою в плече ОСОБА_5 , від чого останній втратив рівновагу та впав. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки такі обставини встановлені в ході судового розгляду.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є пенсіонером, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліках в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи вид покарання, передбачений санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі.

При цьому в суду відсутні законні підстави для призначення покарання у виді громадських робіт, виправних робіт, обмеження волі з огляду на положення ст.ст. 56, 57, 61 КК України, оскільки обвинувачений досягнув пенсійного віку.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши при цьому мінімальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відповідно до положень ст. 176 КПК України до ОСОБА_4 застосований не був.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду може бути оскаржений через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1