ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9227/24 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1456/24 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою підозрюваному
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 26 11 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 03 01 2025 року, без визначення застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішенням, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою визначити ОСОБА_7 розмір застави відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на необґрунтованість пред`явленої підозри, а також на те, що стороною обвинувачення не було надано жодних належних та допустимих доказів, які давали б підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Просить звернути увагу на те, що ОСОБА_7 має інвалідність 2 групи, тому перебування в умовах слідчого ізолятора може мати тяжкі наслідки для його здоров`я. Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 проживає разом із дружиною, яка також має інвалідність та потребує постійного догляду. Апелянт просить врахувати, що підозрюваний офіційно працевлаштований та обіймає керівну посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Малоданилівської селищної ради, де під час його трудової діяльності неодноразово застосовувались заохочення. За даними захисника ОСОБА_7 має відмінну репутацію, проходив службу у лавах ЗСУ під час повномасштабного вторгнення рф, неодноразово отримував підвищення та державні нагороди, а зараз через стан здоров`я займається волонтерською діяльністю. Разом з цим апелянт вказує, що ОСОБА_7 має достатній майновий стан, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимостей.

Наголошує, що слідчий суддя недостатньо дослідив чи взагалі не дослідив матеріали кримінального провадження, а також додатки до них, у результаті чого виніс необґрунтоване рішення.

У зв`язку з цим апелянт вважає, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрюваний, його захисник та прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Перед початком судового засідання від захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 надійшла заява з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій він вказав, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Від прокурора також надійшла заява з проханням проводити розгляд апеляційної скарги, проти задоволення якої він заперечує, за його відсутності. Від обвинуваченого жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі він також не наполягав.

Беручи до уваги вищевказане, а також враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного, його захисника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001560 від 30 11 2023, за підозрою за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332, ч.3 ст.27 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.1 ст.114-1, ч.3, ч.4 ст.358 КК України.

04 10 2024 о 02 год. 47 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208, 615 КПК України за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3, ч.4 ст.358 КК України.

04 10 2024 о 04 год. 34 хв. ОСОБА_7 з урахуванням положень ст.481 КПК України повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3, ч.4 ст.358 КК України.

06 10 2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 02 12 2024, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується, проте закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не виявляється можливим, у зв`язку із великим об`ємом доказів та необхідності проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

20 11 2024 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 03 01 2025 включно.

25 11 2024 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0001560 від 30 11 2023, погоджене із прокурором, про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк досудового розслідування, без визначення застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_7 здійснив умисні дії на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб та підробив офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою, повторно за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа.

Сторона обвинувачення також вважає наявними ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам, у органу досудового розслідування є достатні підстави для продовження застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, погоджене прокурором,про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим суддею встановлено, що із урахуванням обсягу відомостей кримінального провадження, які об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчим суддею визнано продовження існування ризику, передбаченого п.п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки враховуючи злочини, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_7 , то існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Ризики, передбачені п.п.2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав на теперішній час недоведеними.

Разом з цим під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, керуючись положеннями ч.6 ст.176 КПК України та , слідчий суддя дійшов до висновку, що на цей час існують правові підстави для продовження саме такого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на строк досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, прийняв рішення не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ч.1 ст.114-14 КК України, який є злочином в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, що дає право слідчому судді не визначити розмір застави під час дії воєнного стану.

Старшим слідчим у клопотанні та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень згідно з підозрою, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, а також необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій для завершення досудового розслідування в розумні строки.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до03 01 2025 року включно.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками слідчого судді, щодо продовження існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, колегія суддівбере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій.

Згідно з відомостями, що є наявними в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється, зокрема у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, який є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого та особи, яка його вчинила, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, то з метою уникнення покарання останній може вчинити дії направлені на переховування від досудового розслідування суду, зокрема, переховуватись на території рф або на тимчасового окупованій території.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, одружений (у дружини наявне захворювання), є депутатом Дергачівської міської ради VІІІ скликання, обіймає посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Малоданилівської селищної ради, брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, має нагородження та подяки, є інвалідом 2 групи, тому доводи захисника про недослідження вказаних обставин не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказані докази та обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, свідчать про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно з п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №3561/06 від 13 11 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності до ст.5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання». (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється, зокрема у вчиненні тяжкого злочину, який спрямований проти основ національної безпеки України та є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого та особи, яка його вчинила, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризику, передбаченогоп.1 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , погоджується і колегія суддів.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст.178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність виконати низку важливих слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час продовження цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінальних правопорушень.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні прокурора спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Твердження захисника підозрюваного щодо наявності у ОСОБА_7 має інвалідності 2 групи, дружини, яка також має інвалідність та потребує постійного догляду, а також те, що він офіційно працевлаштований, де стосовно нього неодноразово застосовувались заохочення, має відмінну репутацію, проходив службу у лавах ЗСУ під час повномасштабного вторгнення рф, неодноразово отримував підвищення та державні нагороди, а зараз займається волонтерською діяльністю, має достатній майновий стан, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимостей, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини, виходячи із доводів апеляційної скарги, існували і на час подій, які інкримінуються ОСОБА_7 і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Доводи, які полягають у тому, що у ОСОБА_7 є захворювання, на думку колегії суддів, не є обов`язковою підставою для зміни останньому запобіжного заходу або встановлення розміру застави, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що підозрюваний позбавлений можливості отримувати необхідне лікування в умовах слідчого ізолятора. Не надано також і апелянтом доказів неможливості, у зв`язку із захворюваннями, перебування підозрюваного в умовах СІЗО.

Крім того, колегія суддів констатує, що під час перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора будь-яких письмових заяв від ОСОБА_7 про порушення його права шляхом ненадання йому медичної допомоги матеріали справи не містять.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження дані, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 26 11 2024 року про продовження щодо підозрюваного за ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.3, ч.4 ст.358 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 03 01 2025 року, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4