Справа № 751/2031/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/405/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено у підготовчому судовому засіданні за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 від 01 листопада 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька область, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новодніпровка, Кам`янсько-Дніпровський район, Запорізька область, громадянки України, зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_3 , фактично проживала до затримання за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

було частково задоволено клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого та ухвалено продовжити строк тримання під вартою:

- обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 днів, а саме до 18 травня 2025 року включно, з утриманням в Державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор» з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

- обвинуваченої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, а саме до 18 травня 2025 року включно, з утриманням в Державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор» з визначенням застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що доведено обставини, які виправдовують продовження обвинуваченим строку застосування запобіжного заходу. Зокрема, врахував тяжкість кримінальних правопорушень та дані про осіб обвинувачених, те, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України та прийшов до переконання, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками на цей час, відповідає особам обвинувачених і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ними процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою суду були подані апеляційні скарги, в яких:

- адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала була винесена не повноважним складом суду, оскільки головуючий залишив без розгляду його заяву про відвід з підстав зловживання стороною захисту правом на відвід та в порушення норм КПК України не було передано дану заяву іншому складу суду для його розгляду. Також, судом першої інстанції після заявленого клопотання про колегіальний розгляд справи не було вчинено дій, передбачених ст.. 35 КПК України, а фактично продовжено підготовче засідання.

Крім того, захисник зазначає, що прокурором не було надано доказів на підтвердження заявлених ризиків, які являються необґрунтованими. Вважає, що судом першої інстанції не мотивовано та необґрунтовано, чому інший, більш м`який запобіжний захід, не можливо застосувати щодо його підзахисного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, має дружину, постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки;

- адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду щодо ОСОБА_10 та обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що його підзахисна безпосередньо перебуває під вартою вже понад сім місяців, згідно обвинувачення ОСОБА_10 визнається учасником організованої групи, створеної для вчинення злочинів, але вона ніяким чином не пов`язана з організаторами даної групи і визнається лише «закладчиком», тобто відіграє другорядну роль. Вказує, що у обвинуваченої є власний будинок, який вона повинна утримувати в належному стані, має двох дорослих дочок, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків і тому не може покинути своє місце проживання;

- прокурор в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції в частині часткового задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом належним чином не враховано, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, свідки у суді не допитані, а докази не досліджені. Вказує, що визначаючи розмір застави, місцевим судом недостатньо враховано, що злочини, в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_9 відносяться до категорії особливо тяжких, санкція статті передбачає лише покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, останній являється співорганізатором у вчиненні 25 епізодів злочинної діяльності організованої групи, а розмір застави є посильним для обвинуваченого, а тому внесення застави надасть ОСОБА_9 , зокрема, вільно пересуватися як на території України, так і за її межами, здійснювати незаконний вплив на свідків та інших обвинувачених, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисників, щодо необхідності задоволення поданих апеляційних скарг сторони захисту, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні апеляційних скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, суттєво не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як вони обвинувачуються, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винуватими у вчиненні цих кримінальних правопорушень, ризики, що були підставою для застосування відповідного запобіжного заходу не зменшилися, а тому обставини, на які вказує сторона захисту, не дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів зазначає, що наразі кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, на час вирішення клопотання прокурора судовий розгляд не завершений, а тому наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не досягли такого рівня, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Твердження сторони захисту на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, його суспільної небезпечності для інших осіб, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, та даних щодо особи обвинуваченого, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком про обґрунтованість застосування до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 такого альтернативного запобіжного заходу, як застава, у визначеному розмірі з огляду на те, що заявлені ризики, які були доведені стороною обвинувачення при обранні запобіжного заходу не зменшилися, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визначив застави відповідних розмірах.

Доводи апеляційної скарги прокурора, щодо необґрунтованого застосування щодо ОСОБА_9 застави, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження того, що існують виключні обставини, за яких застава, яка визначена відносно обвинуваченого, не зможе гарантувати виконання ним покладених відповідних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 щодо винесення оскаржуваної ухвали неповноважним складом суду колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, а ухвалення в подальшому рішення про передачу справи для визначення кладу суду для колегіального розгляду справи, не свідчить про незаконність вирішення клопотання в підготовчому засіданні суддею одноособово.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2025 року, якою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4