Справа № 712/1390/25
Провадження № 1-кс/712/6555/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у рамках кримінального провадження № 0000103 від 29.04.2024 за ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст поданого клопотання та його обґрунтування

До слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просить з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 із забороною розпоряджатися, в тому числі, але не виключно, продавати, дарувати, міняти, іншим способом відчужувати майно, передавати його під заставу або управління.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ УСБУ в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000103 від 29.04.2024, у якому 21.01.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, а саме в поширенні матеріалів, у яких містяться виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, вчиненому повторно.

У ході розслідування встановлено, що згідно з реєстраційними картками транспортних засобів № , № 994198053 та № 128694802, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власником транспортних засобів:

-автомобіля «AUDI Q8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску, VIN - код НОМЕР_3 ;

-автомобіля «MITSUBISHI L 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, VIN - код НОМЕР_5 ;

-автомобіля «MITSUBISHI PAJERO WAGON», реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2011 року випуску, VIN - код НОМЕР_7 .

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта № 409378586, № 409394691 та № 409378282, ОСОБА_6 є власником наступних об`єктів нерухомості:

-квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

-будинка за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельної ділянки, розташованої за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Геронимівка, кадастровий номер :01:001:0527, площа 0.1 га.

Санкція інкримінованого ОСОБА_5 злочину передбачає конфіскацію майна.

У зв`язку з цим, необхідно арештувати вказане майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити з наведених у ньому мотивів.

За клопотанням слідчого, дослідивши матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про проведення розгляду без виклику власника майна, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Нормативне регулювання арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У разі арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Встановлено, що УСБУ в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000103 від 29.04.2024 за ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

У рамках указаного кримінального провадження ОСОБА_5 21.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного.

У судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження, додані слідчим до клопотання на обґрунтування обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_5 , дослідження цих документів у сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні, та що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_5 , тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Санкція статті, яка інкримінована ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий факт застосування такого покарання, а також обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Тобто, у випадку визнання винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому, на переконання слідчого судді, слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваної з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Згідно із наявними в матеріалах справи відомостей підтверджено, що саме ОСОБА_5 належить майно, про арешт якого йдеться у клопотанні слідчого.

Отже, слідчий суддя, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що на вказане майно підозрюваного може бути накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 05.01.2000, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Оцінюючи підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя враховує, що чинним кримінальним процесуальним законом передбачено правову підставу та умови обмеження права власності. Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч. 5 ст. 173 КПК України).

З огляду на те, що правовою підставою для накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, враховуючи доведеність слідчим існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших негативних наслідків, слідчий суддя дійшов висновку, що заборона відчуження та розпорядження нерухомим майном, виправдовує у цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у рамках кримінального провадження № 0000103 від 29.04.2024 за ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 із забороною розпоряджатися, в тому числі, але не виключно, продавати і дарувати, міняти, іншим способом відчужувати майно, передавати його під заставу або управління, а саме:

-автомобіль «AUDI Q8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 ;

-автомобіль «MITSUBISHI L 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, VIN-код НОМЕР_5 ;

-автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WAGON», реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_7 ;

-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

-будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельну ділянку, розташовану за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Геронимівка, кадастровий номер :01:001:0527, площа 0.1 га.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1