Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4062/24

Номер провадження: 1-кс/511/1173/24

09.12.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , користувача майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого ОСОБА_4 просив скасувати арешт та повернути йому т/з «ЗАЗ» моделі «LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , оскільки наразі відпала потреба у подальшомузастосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Позиція учасників справи.

ОСОБА_4 клопотання підтримав просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки наразі не відпала потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, не проведені всі експертні дослідження.

Слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 надіслала на адресу суду заяву, згідно якої просила прийняти рішення на розсуд суду.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000752 від 26 жовтня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

По вказаним матеріалам, 31 жовтня 2024 року було накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб, оскільки він має значення речового доказу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи документообігу суду, вказана ухвала набрала законної сили 6 листопада 2024 року.

З диспозиції частини першої статті 174 КПК України вбачається, що арешт може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням можливе лише за таких умов: із клопотанням про скасування арешту звернулася належна особа (підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження); вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пункт 7 частини другої статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На підставі викладеного, врахувавши завдання кримінального провадження, а також те, що не проведені всі експертні дослідження відносно т/з, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотанняОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено, що наразі відпала потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотанняОСОБА_4 про скасування арешту з т/з «ЗАЗ» моделі «LANOS», реєстраційний номер ВН4109IО, білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , який накладений 31 жовтня 2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1