справа № 208/4482/25
провадження № 1-кс/208/1521/25
УХВАЛА

10 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аламедин Аламединського району, Киргизстан, громадянина України, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0000484 від 08.04.2025 року

ВСТАНОВИВ:

08.04.2025 року приблизно об 11.30 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 перебував біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрів раніше знайому ОСОБА_7 , у якої побачив мобільний телефон Samsung. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння зазначеним мобільним телефоном.

Реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, перебуваючи в зазначений час в зазначеному місці, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи повторно, ОСОБА_4 наніс удар рукою потерпілій ОСОБА_7 по обличчю, від чого остання відчула фізичний біль. Таким чином ОСОБА_4 застосував до потерпілої насильство, що не є небезпечним для її життя та здоров`я, чим придушив волю останньої до спротиву його протиправним діям. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_4 вихопив з правої кишені кофти ОСОБА_7 належний останній мобільний телефон Samsung GT E2121B ІMEI НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку Київстар з номером НОМЕР_2 .

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця. .

О 14-05 год. 08.04.2025 року ОСОБА_4 був затриманий слідчим Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

09 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено пропідозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначив, що підставами застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними. З урахування наведеного, прокурор вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатний забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просила застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Також вказувала, що підозра ОСОБА_4 є необґрунтованою, оскільки слідство не змогло відшукати телефон, а ризики, на які посилається прокурор, ним не доведені.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника і заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки потерпіла просто придумала, що він відібрав у неї телефон.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника та дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Обставини викладені у клопотанні слідчого, підтверджуються матеріалами досудового розслідування.

З досліджених матеріалів кримінального провадження, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: показаннями потерпілого та свідків, протоколами пред`явлення осіб для впізнання потерпілим та свідкам, іншими доказами у їх сукупності.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної обґрунтованої підозри передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є достатньою та обґрунтованою для цілей застосування запобіжного заходу.

З наданих до клопотання документів, які характеризують особу підозрюваного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, вбачається, що ОСОБА_4 :

- народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Аламедин Аламединського району, Киргизстан;

- проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 разом з матірю та дружиною;

- освіта середня;

- військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 , на посаді стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат», який самовільно залишив військову службу;

- раніше неодноразово судимий, останній раз: 28.02.2018 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 17.02.2022 із Солонянської ВК Дніпропетровської області (№ 21) по відбуттю строку покарання

- офіційно працевлаштований та не має постійного і достатнього джерела доходів;

- не має у власності рухомого та нерухомого майна, а також вкладів у банках.

На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст.177 КПК України та доведеними слідчим та прокурором, у даному кримінальному провадженню є:

- переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Загроза реального відбуття з високою ймовірністю спонукають його до переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того ОСОБА_4 перебуває у СЗЧ, не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу, а отже, не має достатньо міцних та сталих соціальних зв`язків, які могли б забезпечити його нормальну процесуальну поведінку.

- вчините інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений не має постійного джерела доходів, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, є схильним до вчинення корисливих злочинів, а тому може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою отримати доходу.

- незаконно впливати на потерпілого, свідка та іншого підозрюваного, оскільки ОСОБА_4 , може самостійно, або заручившись підтримкою інших осіб, негативно впливати на потерпілу, та свідка шляхом вмовляння, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом з метою надання ними більш сприятливих показань для себе.

Крім того, слідчий суддя, при розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує обставини, перелік яких передбачений ст.178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст.177 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Разом з цим, з наявного клопотання та з пояснень наданих в судовому засіданні прокурором, підозрюваним та його захисником, слідчим суддею вбачається, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні буде недостатнім, і це пов`язано, зокрема, із тим, що підозрюваний не має постійного достатнього джерела доходів, нерухомого чи рухомого майна, вкладів у банку, неодружений, схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Тому, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застави.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а також те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, має можливість незаконного впливу на потерпілу та свідка, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки його права, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про можливість одночасного визначення розміру застави із покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, суд враховує, що відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно, вчинений в умовах воєнного стану.

Зважаючи на викладене слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, оскільки застава не зможе у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходуу рамках кримінального провадження № 0000484 від 08.04.2025 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 днів, а саме з 08.04.2025 року по 06.06.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали е виготовлено та проголошено 11.04.2025 року о 08:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1