Справа № 697/2860/24
Провадження № 1-кп/697/283/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000188 від 29.11.2024 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козарівка Канівського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одружений, не маючого на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, групи інвалідності не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 29.11.2024 близько 17 год. 00 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , на грунті ревновщів, під час сварки із співмешканкою ОСОБА_4 , з метою завдання фізичного болю останній, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до потерпілої та, перебуваючи перед ОСОБА_4 , наніс їй три удари долонею правої руки в область лівої щоки, після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на завдання фізичного болю, схопив потерпілу за волосся правою рукою та відштовхнув її у протилежну від себе сторону і таким чином завдав ОСОБА_4 побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили при цьому тілесних ушкоджень. Так, своїми діями ОСОБА_3 відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству вчинив кримінальне правопорушення пов`язане із домашнім насильством.

Обвинувачений ОСОБА_3 у ході досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, про що подав письмову заяву, складену у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч.2 ст.302 КПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст. 382 КПК України.

Судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом враховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Вказане кримінальне провадження суд відносить до категорії кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення крмінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості, наслідки правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи з основних засад призначення покарання, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити в межах санкції правопорушення за ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для його застосування судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляціної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1