УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 461/398/25

провадження № 51-368 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 січня 2025 року,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про негайне звільнення його з-під варти.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 24 січня 2025 року на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про його перевірку в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та наявні у Суду матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Зі змісту копії ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року вбачається, що слідчий суддя розглянувши клопотання ОСОБА_4 про негайне звільнення з-під варти, в межах своїх повноважень відмовив у його задоволенні. При цьому слідчий суддя послався на те, що вироком Яворівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року, який не набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців. Цим же вироком вирішено питання про залишення попередньо обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, із визначенням застави - 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 059 800 грн та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК у випадку внесення такої.

З огляду на те, що перевірка законності та обґрунтованості вироку не належить до повноважень слідчого судді та за відсутності доказів на підтвердження доводів про незаконне тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий суддя відмовив у задоволенні його клопотання. При цьому слідчий суддя послався на свої повноваження, передбачені ст. 206 КПК щодо обов`язку судді про захист прав людини.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 подав на неї апеляційну скаргу.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

На думку Конституційного Суду України (рішення № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом.

Водночас законом можуть бути встановлені обмеження чи навіть заборони щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, законодавцем у частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.

При цьому, можливості оскарження ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про негайне звільнення з-під варти, постановленої в порядку ст. 206 КПК кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Із доданої копії ухвали судді Львівського апеляційного суду від 24 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року, оскільки апеляційна скарга була подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, суддя апеляційного суду, встановивши, що скаргу подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Зазначена позиція узгоджується зі сталою судовою практикою суду касаційної інстанції, викладену в ухвалах цього суду від 11 січня 2021 року (справа № 592/14494/20), 27 грудня 2022 року (справа № 522/16951/18), 14 листопада 2024 року (справа № 552/4795/24).

Посилання скаржника на постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 листопада 2018 року (справа № 219/15272/17), з огляду на зазначену судову практику, з урахуванням правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, який викладено у постанові від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17), є безпідставним.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 січня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3