Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/482/25
Провадження № 1-в/644/127/25
09.04.2025
У Х В А Л А

іменем України

09 квітня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021,

в с т а н о в и в:

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021 та визначення остаточного строку покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.06.2023.

У клопотанні засуджений посилається на те, що за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021 кримінальне правопорушення вчинено ним 11.03.2021, при цьому сума спричиненої за вироком шкоди складає 317,72 грн. а отже є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП.

Засуджений звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання в його відсутність.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, просив його задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2021 рік становило 2270 грн.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 317,72 грн.

Покарання за вказаним вироком було враховане при призначенні ОСОБА_4 покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.06.2023, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі. За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_4 цим вироком частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021 та призначено покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021 намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021.

За таких обставин, клопотання засудженого є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

У зв`язку зі звільненням від покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2021, виключити посилання на застосування ч. 1 ст. 71 КК України у вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.06.2023.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.06.2023 за ч. 4 ст. 186 КК України з призначеним йому покаранням у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1