Справа № 297/347/25
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

06 лютого 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000051 від 03.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, 15.11.2023 року судимого вироком Ужгородського міськрайонного за ч. 2 ст. 259 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та звільненого згідно ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки,

встановив:

Прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень (а.с. 61-66).

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні Берегівського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про які 03 лютого 2025 року виділено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений слідством день, час та місці, та за невстановлених слідством обставин, діючи умисно, з метою незаконного виготовлення психотропних речовин та їх подальшої реалізації, незаконно придбав у невстановленої слідством особи прекурсор-фенілнітропропен, в особливо великих розмірах, який переніс до будинку АДРЕСА_3, де незаконно зберігав зазначений прекурсор до 06.08.2024 року.

У подальшому, 06.08.2024 року в період з 21:50 год. по 23:05 год. у ході проведення працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_3, виявлено та вилучено речовину жовтого кольору у вакуумній упаковці, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/8485-НЗПРАП від 08.08.2024 року у своєму складі містить прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю, - фенілнітропропен, вагою 449,5111 г, що згідно Таблиці 3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», відноситься до особливо великих розмірів, який незаконно зберігав з метою його використання для виготовлення психотропних речовин у підсобному приміщенні за вказаною адресою.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_5 у невстановлений слідством день, час та місці, діючи умисно, з метою незаконного збуту психотропних речовин та особистого збагачення, незаконно виготовив за адресою: АДРЕСА_3 , психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, вагою 491,37г в особливо великих розмірах, яку через невстановлену досудовим розслідуванням особу за допомогою сервісу доставки «Meest ПОШТА», що розташована в м. Берегове, пл. Героїв, 6б, під виглядом фарби посилкою № 716-9366339 незаконно 02.08.2024 року переслав з метою збуту у м. Київ на ім`я ОСОБА_6 , яка після доставки зберігалась у сервісі доставки «Meest ПОШТА» за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 12а, до 15.08.2024 року.

У подальшому, 15.08.2024 року в період з 12:35 год. по 13:12 год. працівниками поліції в ході тимчасового доступу на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду у поштоматі № 931 сервісу доставки «Meest ПОШТА» за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 12а, вилучено вищезазначену посилку № 716-9366339 та вилучено пластикове відро з-під фарби білого кольору з синьою кришкою, в середині якого знаходилась речовина пластико-подібної форми рожевого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/8927-НЗПРАП від 20.08.2024 року у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, вагою 491,37 г, що згідно Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», відноситься до особливо великих розмірів.

Крім цього, ОСОБА_5 у невстановлений слідством день, час та місці, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збуту психотропних речовин та особистого збагачення, незаконно виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, яку переніс за місцем свого проживання до будинку АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав зазначену психотропну речовину з метою подальшого збуту до 07.08.2024 року.

У подальшому, 07.08.2024 року в період з 13:55 год. по 15:11 год. працівниками поліції у ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду від 07.08.2024 року санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_2 виявлено та вилучено 2 згортки з речовиною кристалічного походження, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/8573-НЗПРАП від 21.08.2024 року у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, вагою 0,3732 г, речовину рожевого кольору у металевій чорній коробочці, речовину рожевого кольору у білій пляшці з написом «NIVEA», 20 згортків з речовиною рожевого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107- 24/8574-НЗПРАП від 22.08.2024 року у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, вагою 12,0335 г, яку ОСОБА_5 незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою подальшого збуту.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність: дії ОСОБА_5 стороною

обвинувачення кваліфіковано за: ч. 3 ст. 311 КК України, як незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, в особливо великих розмірах; ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення, пересилання з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах; ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту психотропних речовин, вчинене повторно, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Так, 07 серпня 2024 року о 15:15 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08 серпня 2024 року заступником начальника СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 останнього було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та 30.08.2024 року і 03.02.2025 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколами обшуків, висновками експертиз протоколами перегляду предметів, відеозаписів та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду до підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.11.2024 року, а в подальшому до 08.02.2024 року.

Одна із санкцій статей - ч. 3 ст. 307 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлені наступні ризики.

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Крім того, один з фігурантів кримінального провадження на даний час зник і місце знаходження його невідоме.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Обвинувачений з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками потенційними підозрюваними, та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3.Вчинити інше кримінальне правопорушення

Так, ОСОБА_5 є особою яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення, зокрема він засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2023 року до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком у 2 роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Даний факт свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого.

Підставою продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

На виконання вимог ст. 199 КПК України прокурор зазначив, що на даний час ризики які існували під час досудового розслідування не зменшились та продовжують існувати.

Таким чином, з метою неухильного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків передбачених ч. 7 ст. 42 КПК Країни, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;, а також запобігання спробам передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на те, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 08.02.2024 року, за цей час неможливо закінчити судове слідство, а необхідність у даному запобіжному заході не втратила свого сенсу, необхідно продовжити строки дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку дії тримання під вартою підтримав. Вказав при цьому, що у зв`язку з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому, та враховуючи той факт, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення він вчинив під час іспитового строку, вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконного впливати на свідків, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_4 вважав клопотання необґрунтованим. Так, зазначив, що обвинувачений свою вину заперечує, зобов`язується при цьому, не ухилятися від суду. Вважав, що для додержання процесуальних обов`язків до обвинуваченого слід застосувати цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

При розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, згідно обвинувального акту вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується ч. 3 ст. 311 КК України, як незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, в особливо великих розмірах; ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення, пересилання з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах; ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту психотропних речовин, вчинене повторно, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Одна із санкцій статей - ч. 3 ст. 307 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев?яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, з метою уникнення такої відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2023 року до покарання у виді 4 років позбавлення волі та звільнений згідно ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України та інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинив під час іспитового строку.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду до підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.11.2024 року, а в подальшому до 08.02.2025 року.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Таким чином, ризики викладені у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, суд враховує також відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, який ніде не працює, неодружений.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Отже, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, - з урахуванням обставин кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується та з урахуванням майнового та сімейного стану обвинуваченого, який неодружений, не працює, суд вважає за необхідне при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за першим викликом до суду; 2) не відлучатись за межі Закарпатської області без дозволу суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183,194, 196, 197, 199 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000051 від 03.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чоп, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , громадянину України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 квітня 2025 року.

Строк дії ухвали закінчується 07 квітня 2025 року о 11:45 годин.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до суду; 2) не відлучатись за межі Закарпатської області без дозволу суду.

Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_10