Справа № 366/457/25
Провадження № 1-кс/366/116/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 с-ще Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000171, відомості про яке внесено в ЄРДР 01.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

І. Узагальненні доводи особи, яка подала скаргу

ОСОБА_3 (далі Скаржник) звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою, у якій просив скасувати постанову від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження № 0000171, відомості про яке внесено в ЄРДР 01.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Скарга мотивована тим, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, досудове розслідування проведено в неповному обсязі.

ІІ. Рух скарги

19.02.2025 скарга через систему «Електронний суд» надійшла до суду;

20.02.2025 вирішено питання про прийнятність скарги та призначення судового засідання на 24.02.2025, а також витребування матеріалів кримінального провадження.

У зв`язку з невчасним виконанням ухвали про витребування матеріалів кримінального провадження, судове засідання відкладено на 04.03.2025.

03.03.2025 на виконання ухвали суду від 20.02.2025, ВП № 3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надіслало до суду матеріали кримінального провадження № 0000171.

ІІІ. Позиції учасників

У судовому засіданні, яке відбулось 24.02.2025 Скаржник зазначив, що кримінальне провадження фактично було просто відкрите, а потім закрите, його навіть не допитали як свідка у кримінальному провадженні.

У судове засідання, призначене на 04.03.2025 Скаржник не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. Зокрема, з ним узгоджувалась дата проведення засідання 04.03.2025 у судовому засіданні 24.02.2025. Причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду скарги від нього не надходило.

Вирішуючи питання про розгляд скарги за відсутності Скаржника, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст.7 цього Кодексу. Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованих Конституцією України.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ч. 2 ст. 307 КПК).

Поруч із наведеним, кримінальний процесуальний закон не наділяє слідчого суддю під час досудового розслідування правом припинити судовий розгляд скарги, поданої на рішення, дії чи бездіяльність, та не розглядати її по суті з підстави неявки заявника у судове засідання, адже виключний перелік підстав для припинення розгляду на стадії досудового розслідування скарги по суті передбачають ч. ч. 2, 4 ст. 304 КПК.

Водночас, кожному гарантуються права на: справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч.1 ст.21 КПК); (2) участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 3 ст. 21 КПК).

Тому, хоча розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу (ч. 3 ст. 306 КПК України), але небажання заявника користуватися цими правами жодним чином не позбавляє слідчого суддю обов`язку розглянути скаргу по суті.

Викладене узгоджується з висновками, викладеним в ухвалі Апеляційної Палати Вищого антикорупційного суду від 13.10.2021 у справі № 991/6616/21 та в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №569/17036/18.

З огляду на те, що Скаржник подав скаргу та у попередньому судовому засіданні підтримав її, відсутність Скаржника у цьому судовому засіданні не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Слідчий у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. Заяв по суті розгляду скарги не надіслав.

Неявка слідчого в силу положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неявкою учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

IV. Релевантні норми права

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України)

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК України)

Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ч. 1 ст. 337 КПК України)

Аналіз наведених положень КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, що належать до його компетенції та винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, тобто в межах порушеного перед ним питання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні рішення слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Вимоги до постанови слідчого, прокурора визначені ч. 5 цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Під час розгляду скарг на постанову про закриття кримінального провадження слід враховувати положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, при розгляді скарги на відповідні постанови слід з`ясовувати питання про дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Під час здійснення досудового розслідування слідчий, дізнавач, прокурор, зобов`язані встановити обставини, які відповідно до ст. 91, 284 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З системного аналізу змісту ст. 91, 284 КПК України вбачається, що у випадку здобуття і ході досудового розслідування інформації про наявність хоча б однієї обставини, яка є підставою для закриття кримінального провадження за одним із пунктів, визначених ч. 1 ст. 284 КПК України, у випадках, передбачених абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор повинен прийняти рішення про закриття такого провадження.

В ході досудового розслідування мають обов`язково вчинятись дії, направлені на перевірку наявності в діянні, на яке здійснено заявником (потерпілим) посилання як на злочин, складу кримінального правопорушення.

У ст. 94 КПК України зазначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності

Відповідно до вимог процесуального законодавства, детектив (слідчий) є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи.

Однак, такі вимоги не звільняють слідчого від обов`язку провести всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження та прийняти на основі зібраних даних законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Слід зазначити, що кваліфікацією злочину визнається кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично-значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що включають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

При цьому, складом злочину є сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин, кожний склад злочину обов`язково складається з таких елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Таким чином, відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діяння особи складу злочину, що виключає кримінальну відповідальність особи, тобто, відсутність складу злочину означає, що подія мала місце, однак результат діянь певної особи не мав характеру кримінального правопорушення.

Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, дізнавача та прокурора про закриття кримінального провадження передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Положення п. 2 ч. 1 т. 284 КПК України застосовуються у разі, коли на підставі доказів об`єктивно встановлена відсутність хоча б однієї ознаки складу злочину.

При чому, для закриття провадження із зазначених підстав необхідно також встановити, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок:

а) відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторін);

б) непричетності особи до кримінального правопорушення.

Ця обставина виявляється у разі, якщо достовірно встановлено, що правопорушення вчинене не даною особою, а іншою, і цю особу встановлено, та якщо встановлено, що правопорушення вчинене не цією особою, а іншою, проте невідомо ким саме.

Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не можу бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинене і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18)

Необхідність у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні є тоді, коли матеріали провадження містять ознаки кримінального правопорушення і не зібрано достатніх доказів, які підтверджують вину особи у його вчиненні або їх недостатньо для висновку про відсутність події злочину, складу злочину. За наявності достатніх підстав для висновку про відсутність події злочину, кримінальне провадження має бути негайно закрите. Проведення додаткових слідчих дій в такому випадку є неприпустимим.

Викладені вище висновки, окрім згаданої практики Верховного Суду, узгоджуються з п.п. 4.3, 4.6.1, 4.7.1, 5 Узагальнення практики перегляду рішень слідчих суддів Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду у справах за скаргами на рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.

V. Межі розгляду скарги

З огляду на зміст поданої скарги, вона подається з підстав неповноти проведення досудового розслідування, у зв`язку з чим, на думку Скаржника, постанова про закриття кримінального провадження є передчасною.

VІ. Встановлені обставини та оцінка слідчого судді

6.1 встановлені обставини кримінального провадження.

У провадженні слідчого відділення ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000171, відомості про яке внесені в ЄРДР 01.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за таких обставин.

24.10.2024 року, до ВП №1 Вишгородського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , 1980 року народження, що за координатами №51,10150,3019771, поблизу с. Дитятки Вишгородського району, Київської області, що відповідає земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0111, яка відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Київ, справа №757/9979/24-к від 04.03.2024 року, по кримінальному провадженні №0000190 від 26.10.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, накладено арешт, із забороною розпорядження, використання, проведення робі, які пов`язані із лісовідновленням, охорони лісу від шкідників, хвороб, пожеж, підготовки ґрунтів під розсадники, формування фітоценозу, на земельні ділянки, а також заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України (код 00015622 та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (код 39787008), виконавчим органам, сільським, селищним та міським радам, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності, реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо земельних ділянок, внаслідок чого в супереч даного рішення було виявлено порубку деревини «Сосна» приблизна площа порубки 2,5 га попередньо встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0111 відповідає кв. 8 вид 17 Дитятківського Київоблагролісництва.

24.10.2024:

слідчим проведено огляд відкритої ділянки місцевості поблизу с. Дитятки, в ході якого виявлено зрізані дерева породи «сосна» в складеному вигляді;

у Скаржника отримано пояснення на бланку письмового пояснення.

01.11.2024 в якості свідка допитано в.о. директора агролісництва СЛП «Київоблагроліс» ОСОБА_4

02.11.2024 слідчий надав доручення працівникам оперативного підрозділу доручення в порядку ст. 40 КПК України, у якому доручив:

встановити належність території, на якій виявлено лісопродукцію до земель лісового фонду чи іншого цільового призначення шляхом направлення відповідних доручень;

встановити та допитати в якості потерпілого особу-представника (кого не зазначено), вручити пам`ятку потерпілого, долучити документи, що посвідчують особу та документи на майно (яке не визначено) для призначення експертиз;

допитати в якості свідків працівників ДП СЛП «Київоблагроліс», долучивши до протоколів допиту копію паспортів та документів на ліс, накази на призначення, накази на арештовані ділянки, функціональні обов`язки тощо для проведення експертиз;

встановити координати базових станцій операторів мобільного зв`язку (LAC i CID), провести радіорозвідку на місці вчинення злочину;

встановити наявність камер відеоспостереження на місці вчинення кримінального правопорушення;

встановити місцезнаходження викраденого майна;

провести інші необхідні дії для досудового розслідування.

На виконання цього доручення, працівники оперативного підрозділу слідчому направили:

рапорт про встановлення координат базових станцій операторів мобільного зв`язку за параметрами LAC i CID;

рапорт про допит свідка, лісничого «Київоблагроліс» ОСОБА_4 з протоколом такого допиту від 04.11.2024;

копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2024 у справі № 757/46009/24-к про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.03.2024 в частині використання, проведення лісозаготівельних та лісогосподарських робіт на земельних ділянках, крім інших, з кадастровим номером :02:002:0111;

ухвалу Київського апеляційного суду від 09.12.2024 у справі № 759/9979/24-к, згідно з якою накладено арешт із забороною розпорядження, без заборони використання, проведення лісозаготівельних робіт і лісогосподарських робіт на земельні ділянки, крім інших, з кадастровим номером :02:002:0111.

25.12.2024 постановою слідчого закрито кримінальне провадження.

Постанова слідчого мотивована тим, що ДП СЛП «Київоблагроліс» надіслало слідчому копію ухвали Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/46009/24-к про скасування арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0111.

Інша частина постанови містить релевантні джерела права стосовно суб`єктивно-об`єктивних ознак складу кримінального правопорушення за ст. 246 КК України.

6.2. оцінка слідчого судді

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Диспозиція цієї статті передбачає відповідальність за незаконну порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Відтак, диспозиція цієї статті КК України передбачає настання кримінальної відповідальності у разі наявності таких обставин:

незаконність порубки дерев;

перевезення, зберігання, збут дерев чи чагарників, що зрубані незаконно;

наявність істотної шкоди.

Обов`язок перевірки їх наявності чи відсутності покладається на орган досудового розслідування.

Відомості в ЄРДР внесені за заявою Скаржника та кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України з тих підстав, що вирубка дерев здійснювалась 24.10.2024 на земельній ділянці, на яку накладено арешт судовим рішенням та що вирубка здійснена на ділянці, що відповідає кварталу 8 виділу 17 Дитятківського Київоблагролісництва.

Слідчим суддею встановлено, що станом на час вчинення дій, пов`язаних з імовірною незаконною порубкою дерев арешт земельної ділянки вже був скасований ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2024 у справі № 757/46009/24-к.

З огляду на зміст постанови слідчого від 25.12.2024, це і стало підставою для закриття кримінального провадження.

Однак, слідчий суддя з такими висновками слідчого погодитись не може, оскільки саме по собі скасування арешту із земельної ділянки не свідчить про те, що всі подальші дії, пов`язані з вирубкою дерев на цій ділянці є законними, тим більше що ця обставина також була підставою внесення відомостей в ЄРДР.

В матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які б свідчили про законність вирубки лісу на земельній ділянці.

Попри це, в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які б свідчили про те, що внаслідок вирубки дерев не спричинено істотної шкоди. Не містить таких аргументів і оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження.

Крім цього, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи Скаржника про неповноту проведення досудового розслідування в частині того, що він не був допитаний в якості свідка.

Слідчий суддя враховує, що в Скаржника отримано письмове пояснення на відповідному бланку, однак, таке письмове пояснення не є процесуальним джерелом доказів у цьому кримінальному провадженні з таких підстав.

Відповідно до ст. 215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Загальні процесуальні джерела доказів у кримінальному провадженні визначені ч. 2 ст. 84 КПК України, до яких відносяться показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Пояснення у розумінні ч. 1 ст. 298-1 КПК України є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки та не відноситься до процесуальних джерел доказів у кримінальному провадженні, що здійснюється у формі досудового слідства.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось у формі досудового слідства.

Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду, а експерт - слідчому судді та суду в установленому цим Кодексом порядку (ч.ч. 1, 3 ст. 95 КПК України)

Відтак, за наведеними положеннями КПК України показаннями є відомості, які процесуальний закон пов`язує з їх отриманням під час допиту.

У свою чергу, допит за положеннями ст. 224 КПК України є слідчою дією, до якої встановлюються певні вимоги.

Зокрема, за ч. 3 цієї статті, у разі допиту свідка він попереджається про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань.

За таких обставин, отримане письмове пояснення від Скаржника не є процесуальним джерелом доказів у цьому кримінальному провадженні.

Разом з цим, слідчий суддя зазначає, що надане 02.11.2024 слідчим доручення працівникам оперативного підрозділу виконане в неповному обсязі, а саме в частині:

встановлення належності території, на якій виявлено лісопродукцію до земель лісового фонду чи іншого цільового призначення шляхом направлення відповідних доручень;

встановлення та допиту потерпілої особи від імовірно вчиненого кримінального правопорушення, вручення їй пам`ятки потерпілого, долучення документи, що посвідчують особу;

допиту в якості свідків працівників ДП СЛП «Київоблагроліс», долучення до протоколів допиту копій паспортів та документів на ліс, наказів на призначення, функціональних обов`язки тощо для проведення експертиз (в цій частині виконано частково, обмежившись допитом лише одного лісничого);

встановлення наявності камер відеоспостереження на місці імовірного вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, слідчий вірно визначився з колом завдань, які необхідно доручити працівникам оперативного підрозділу, оскільки такі обставини є необхідними для повноти проведення досудового розслідування.

При цьому, слідчий не вжив заходів щодо повного виконання доручення та не надав потворне доручення в частині невиконання попередніх вимог.

Викладені відомості свідчать про неповноту досудового розслідування та не з`ясування обставин, які підлягають з`ясуванню в порядку ст.ст. 91, 284 КПК України з урахуванням особливостей диспозиції ч. 1 ст. 246 КК України.

Слідчий під час досудового розслідування всебічно та повно не дослідив обставини кримінального провадження, не надав їм належну правову оцінку та прийняв передчасне рішення про закриття кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним Скаргу слід задовольнити, постанову про закриття кримінального провадження скасувати, а витребувані матеріали кримінального провадження повернути для подальшого проведення досудового розслідування.

Керуючись ст. 9, 110, 303, 306, 307, 309, 370-372, 392, 393, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 25.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000171, відомості про яке внесено в ЄРДР 01.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000171 повернути слідчому відділенню ВП № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, для проведення подальшого досудового розслідування.

Копію цієї ухвали надати скаржнику, надіслати слідчому та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 06.03.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1