Справа № 545/1441/25
Провадження № 1-в/545/181/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області а режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

в с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді пробаційного нагляду, в обґрунтування клопотання посилається на те, що відбув 1/3 частину строку покарання. На підставі вищевикладеного, просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді пробаційного нагляду.

Засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, прохав його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.

Представник колонії при розгляді клопотання по суті покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому, згідно ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 14.04.2023 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Початок строку покарання 02.11.2023 року, Кінець строку покарання 02.11.2027 року. Вирок набув чинності 12.10.2023 року.

Прибув до ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» 24.11.2023 року із ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Згідно ст.82 КК України підлягає заміні невідбутої частини покарання більш м`яким після відбуття 1/3 строку покарання, тобто після 02.03.2025 року.

Згідно характеристики на ОСОБА_5 наданої начальником Державної установи «КВК (№29)», засуджений за час відбування покарання не допускає порушення установленого порядку відбування покарання, має 4 заохочення. До виконання робіт з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення установи продовольством ставиться з розумною ініціативою. Залучається до робіт згідно графіку затвердженого начальником державної установи. Всю поставлену роботу виконує вчасно та якісно.

На час розгляду справи в суді ч.2 ст.286 КК України діє в редакції чинній на день постановлення вироку, будь-яких змін не було.

Згідно п.23 Розділу 2 прикінцевих та перехідних положень КК України, з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, діючим законодавством передбачено заміну саме невідбутої частини покарання на інший вид покарання засудженим, які відбувають покарання у виді арешту.

Суд зазначає, що стаття 82 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується судом лише за наявності усіх умов, передбачених цією статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 82 КК України.

Виходячи з того, що застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а факт відбуття ним 1/3 покарання, не є для цього достатньою правовою підставою, суд доходить висновку, що засуджений належним чином не довів своє виправлення, у зв`язку з чим клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді пробаційного нагляду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1