КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/1051/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1767/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами з доповненнями підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , адвоката (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №353, видане 26.02.2005 року Миколаївською обласною КДКА),

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 09.02.2024 року.

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді застави у розмірі двісті прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки на строк до 17.03.2025 року:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їх викликом та вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представником потерпілого ОСОБА_13 , підозрюваним ОСОБА_14 у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначено, що підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу; при цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень; застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, підозрюваний ОСОБА_6 подав дві ідентичні за формою та змістом апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року повністю та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржуване судове рішення прийнято за неповноти судового розгляду та із допущенням невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

В доповненнях до апеляційної скарги, що надійшли до Київського апеляційного суду від підозрюваного ОСОБА_6 28.02.2025 року, останній просить скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23.01.2025 року повністю та постановити нову ухвалу про відмову в застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу, згідно заявленого слідчим органом клопотання від 21.01.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді застави.

Апелянт зазначає про те, що із оскаржуваної ухвали від 23.01.2025 року вбачається, що суд дійшов висновку про наявність і доведеність прокурором обґрунтованої підозри, і одного з ризиків наведених в ч. 2 ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Так, слідчим суддею в ухвалі від 23.01.2025 року було прийнято до уваги начебто доведеність прокурором єдиного ризику згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, прийнявши до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його вини.

При цьому із ч. 4 ст. 193 КПК України вбачається, що за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Однак, в ухвалі від 23.01.2025 року та під час постановлення судового рішення суд не дослідив, та не надав належної оцінки матеріалам, що в повному обсязі спростовують наявність та доведеність прокурором ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду.

Судом не було досліджено подані за клопотанням ОСОБА_6 до матеріалів справи повістки про виклик його до органу слідства від 20.01.2025 року, від 21.01.2025 року, від 22.01.2025 року, з відміток на яких вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 жодного разу не проігнорував виклик до органу слідства під час розслідування кримінального провадження № 0000024.

Апелянт зазначає, що судом в оскаржуваній ухвалі від 23.01.2025 року не було досліджено матеріали, подані за клопотанням ОСОБА_6 та не прийнято до уваги надані пояснення, зокрема і пояснення прокурора. А саме, що ОСОБА_6 без будь-яких зволікань та по першій вимозі прокурора, день в день, 17.01.2025 року, особисто з`явився до прокуратури о 18 год. 05 хв. для отримання підозри власноруч. А 21.01.2025 року, також, без будь-яких затримок та переховувань, безпосередньо в призначений прокурором час та місце, ОСОБА_6 з`явився для отримання клопотання про обрання запобіжного заходу.

Таким чином, станом з 17.01.2025 року на всі чотири виклики, що відбулись з боку органу слідства, а також безпосередньо на судове засідання 23.01.2025 року про розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_6 з`являвся вчасно у призначений час та місце, що в повному обсязі спростовує висновок суду про доведеність прокурором наявності ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, як це визначено судом в оскаржуваній ухвалі від 23.01.2025 року.

Також скаржник посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі суд не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Так, слідчим суддею не було з`ясовано, що надане суду повідомлення про підозру від 17.01.2025 року та матеріали клопотання від 21.01.2025 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу не містять доказів та посилань на заволодіння підозрюваним ОСОБА_6 чужим майном, що за твердженням слідчого органу належить регіональній філії Південно-західної залізниці АТ «Укрзалізниця».

Суд не взяв до уваги те, що як до матеріалів повідомлення від 17.01.2025 року про підозру ОСОБА_6 , так і до матеріалів клопотання від 21.01.2025 року про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, прокурор не додав жодних правовстановлюючих документів та/або документів технічної інвентаризації, де вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 станом до отримання підозри та до розгляду судом клопотання про обрання запобіжного заходу заволодів власністю (майном) філії Південно-західної залізниці АТ «Укрзалізниця».

При цьому, відповідно до оскаржуваної ухвали від 23.01.2025 року суд дослідив наведені прокурором у клопотанні про обрання запобіжного заходу певні норми чинного законодавства щодо процедури державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Однак, пославшись в судовому рішенні на п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд через недослідження всіх обставин справи проігнорував наступний пункт зазначеної статті, а саме п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», де зазначено, що єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження - є Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з цим, судом в оскаржуваній ухвалі від 23.01.2025 року залишилися не дослідженими такі обставини, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 17.01.2025 року і матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу від 21.01.2025 року не містять витягу з Державного реєстру прав, який підтверджує первісну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за філією Південно-західної залізниці АТ «Укрзалізниця», і на те майно, яким за даними слідчого органу підозрюваний ОСОБА_6 начебто заволодів в порядку вчинення кримінального проступку.

Відповідно, за відсутності в матеріалах кримінального провадження № 0000024 єдиного можливого згідно чинного законодавства доказу щодо встановлення (підтвердження) потерпілої особи, а саме Витягу з Державного реєстру прав про реєстрацію нерухомого майна за філією Південно-західної залізниці АТ «Укрзалізниця», слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі від 23.01.2025 року в порушення п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України не встановив, що підозра ОСОБА_6 від 17.01.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення є необгрунтованою.

На думку скаржника, з огляду на п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення (ухвали) не встановив, що надані підозрюваним ОСОБА_6 під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу докази в повному обсязі доводять обставини, які свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що існує той єдиний із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на який безпосередньо вказав прокурор.

Отже, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, про достовірність та достатність яких не заперечував безпосередньо прокурор під час розгляду клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу. Так, суд не дослідив повістки від 20.01.2025 року, від 21.01.2025 року, від 22.01.2025 року про виклик ОСОБА_6 до органу слідства, з відміток на яких вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 жодного разу не проігнорував виклик до органу слідства під час розслідування кримінального провадження № 0000024.

Також суд не дослідив в оскаржуваній ухвалі від 23.01.2025 року обставини кримінального провадження, за якими ОСОБА_6 без будь-яких зволікань та по першій вимозі прокурора 17.01.2025 року особисто з`явився до прокуратури о 18 год. 05 хв. для отримання підозри власноруч. А 21.01.2025 року, також, без будь-яких затримок та переховувань, безпосередньо в призначений прокурором час та місце, ОСОБА_6 з`явився для отримання клопотання про обрання запобіжного заходу.

На думку апелянта, під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя в порушення п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України не встановив, що як в клопотанні про застосування запобіжного заходу, так і під час розгляду клопотання, прокурор не довів обставин, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує єдиний зазначений прокурором ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду.

Таким чином, під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, підозрюваний у поданій ним скарзі зазначає про те, що в оскаржуваній ухвалі від 23.01.2025 року судом не було надано оцінки в сукупності всім обставинам та не взято до уваги докази, надані суду підозрюваним ОСОБА_6 , які могли істотно вплинути на висновки суду.

Зокрема, слідчим суддею не надано оцінки: належності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; міцності соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; наявності у підозрюваного постійного місця роботи; майновий стан підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів.

Апелянт зазначає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд не взяв до уваги та не дослідив докази, надані підозрюваним суду під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, а саме: копії ухвали Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2022 № 758/6059/22; копію витягу з ЄРДР від 28.07.2022 за КП № 0000173; копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ; копію довідки ОСОБА_6 за формою ОК-5.

Крім того, надаючи оцінку міцності соціальних зв`язків ОСОБА_6 , суд в оскаржуваній ухвалі не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки і зазначив, що з урахуванням даних про особу підозрюваного, зокрема, відсутності у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя прийшов до висновку, що єдиний зазначений прокурором згідно ст. 177 КПК у клопотанні про обрання запобіжного заходу ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, є актуальним.

Крім цього на переконання скаржника, під час прийняття оскаржуваної ухвали від 23.01.2025 року суд не взяв до уваги докази, що вбачаються як із матеріалів підозри від 17.01.2025 року, так і клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави від 21.01.2025 року, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_6 є чинним адвокатом, обліковується у Раді адвокатів Київської області та безперервно веде професійну адвокатську діяльність з 26 лютого 2005 року, та відповідно має достатньо міцні соціальні зв`язки особливо інформаційного та культурного типів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000024 від 09.02.2024 року, в межах якого 17.01.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 191, ч.2 ст.209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.03.2019 року у відповідних державних органах зареєстрував ТОВ «Українське бюро судноплавства» (), та з того часу почав виконувати обов`язки керівника (підписанта) вказаного товариства.

Відповідно до ч.3 ст. 18 КК України вбачається, що службовими особами визнаються, особи, які обіймають на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи директором ТОВ «Українське бюро судноплавства» () та виконуючи у вказаному товаристві організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції відповідно до ст. 18 КК України, на час вчинення кримінального правопорушення, перебував у статусі службової особи.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_14 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а саме: гідротехнічною спорудою «Причал багатофункціональний-87 ПБ», розташованою за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 4-Д, діючи умисно, протиправно, повторно, вчинив злочин проти власності.

Встановлено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_14 діючи протиправно, повторно, з корисливих мотивів, виконав усі дії з метою заволодіння та заволодів чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а саме гідротехнічною спорудою, яка була передана йому на зберігання та ринкова вартість якої згідно висновку експерта №1961/12-2024 від 18.12.2024 року за результатами оціночно-будівельної експертизи становила 1 254 000 грн., чим завдав шкоду регіональній філії Південно-західної залізниці АТ «Укрзалізниця» на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того встановлено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_14 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а саме: гідротехнічною спорудою «Причал багатофункціональний-87 ПБ», розташованою за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 4-Д, з метою подальшої легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, діючи умисно, протиправно, вчинив злочин у сфері господарської діяльності.

Так, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_14 , діючи протиправно з корисливих мотивів, виконав усі дії з метою легалізації майна, отриманого злочинним шляхом, а саме вчинив незаконні дії, направлені на набуття права власності, володіння, використання та розпорядження цим майном, у тому числі вчинення правочину з таким майном, а саме гідротехнічною спорудою, яка була передана йому на зберігання та ринкова вартість якої згідно висновку експерта №1961/12-2024 від 18.12.2024 за результатами оціночно-будівельної експертизи становила 1 254 000 грн., чим завдав шкоду регіональній філії Південно-західної залізниці АТ «Укрзалізниця» на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, вчинені за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 209 КК України.

17 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України.

21 січня 2025 року старший слідчий слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 09.02.2024 року.

Обгрунтовуючи подане клопотання, слідчий посилався на те, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме: повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення 3-го управління ГУ «І» ДЗНД СБ України; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; листом відповіддю ДП «Регістр судноплавства України; Висновком експерта №1961/12-2024 від 18.12.2024 року за результатами оціночно-будівельної експертизи, матеріалами проведених тимчасових доступів до документів; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, які перебувають на стадії зняття грифу таємності, та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий зазначав, що на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави вважати про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні дані, які свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, що інкримінуються підозрюваному органом досудового розслідування.

Крім того, наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Як зазначено у клопотанні, орган досудового слідства вважає, що з метою забезпечення нормальної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у справі, необхідно застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на викладене, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №353, видане 26.02.2005 Миколаївською обласною КДКА, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Також, слідчий просив у відповідності до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора або суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представником потерпілого ОСОБА_13 та підозрюваним ОСОБА_14 у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 09.02.2024 року.

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді застави у розмірі двісті прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки на строк до 17.03.2025 року:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їх викликом та вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представником потерпілого ОСОБА_13 , підозрюваним ОСОБА_14 у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначено, що підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу; при цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень; застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами, а саме: повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення 3-го управління ГУ «І» ДЗНД СБ України; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; листом відповіддю ДП «Регістр судноплавства України; висновком експерта №1961/12-2024 від 18.12.2024 за результатами оціночно-будівельної експертизи; матеріалами проведених тимчасових доступів до документів; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, які перебувають на стадії зняття грифу таємності, та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Крім того, перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, слідчим суддею обгрунтовано з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Так слідчим суддею при оцінці ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду вірно враховано тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведення його вини.

При цьому, слідчим суддею суду першої інстанції обгрунтовано зазначено про те, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України допускає призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що свідчить про наявність зазначеного у клопотанні органу дізнання ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, та зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу для запобігання непроцесуальної поведінки підозрюваного.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, застосовуючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави, слідчим суддею нев повній мірі досліджено дані про особу підозрюваного, не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти єдиному вказаному слідчим у клопотанні ризику, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як убачається із матеріалів судового провадження, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, займається професійною адвокатською діяльністю з 2005 року.

Як встановлено колегією суддів, ні в самому клопотанні слідчого, ні прокурором в судовому засіданні, не було наведено переконливих та достатніх підстав для підтвердження необхідності застосування до ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як застава.

Зокрема, клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування припущень про наявність у підозрюваного наміру переховуватись від слідства чи суду у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи застосування заставиє тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що судом зроблено не було.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, ніж застава, запобіжного заходу.

При цьому, враховуючи конкретні обставини та характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, здатен більш м`який запобіжний захід, а саме запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Викладені в апеляційних скаргах з доповненнями доводи про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, та його непричетність до вказаних злочинів, є безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу. Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Посилання підозрюваного в апеляційних скаргах з доповненнями на те, що він має сталі соціальні зв`язки та не переслідує мету переховуватись від слідства та суду, не спростовують висновків слідчого судді про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не є підставою для відмови у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги з доповненнями підозрюваного підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги з доповненнями підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у межах кримінального провадження №0000024 від 09.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їх викликом та вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представником потерпілого ОСОБА_13 , підозрюваним ОСОБА_14 у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали до 17 березня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4