Дата документу 27.03.2025
Справа № 334/1723/25
Провадження № 1-кп/334/477/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника -адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 0000254 від 03.02.2025 року за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, українки, громадянки України, маючої середню спеціальну освіту, працевлаштованої в магазині «Рибний» продавцем, заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2025 року, приблизно о 11 год. 26 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Торговий центр» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Професора Толока, будинок № 25А, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що її злочинні дії непомітні для інших осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з поверхні терміналу «city24» майно потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 10 Pro», модифікації 6/128 GB, у кольорі «Onyx Grey», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 4 433гривні 33 копійки, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить.

Після чого, ОСОБА_4 разом із викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 433гривні 33 копійки.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування 28.02.2025 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника, укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, прокурор і підозрювана дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин і правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, підозрювана ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просила суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором, за його письмової згоди, та обвинуваченою ОСОБА_4 , пояснив також, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченої не має.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , у присутності захисника, свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення беззастережно визнала повністю і просила суд затвердити укладену між нею і прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення і вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості і наполягала на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченої у судовому засіданні також просив суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання, прохав визначити мінімальний іспитовий строк.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченої та її захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст .468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесене до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілого ОСОБА_6 , яким надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, враховуючи, що міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.4 ст.185 КК України, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачена і прокурор, визначена з урахуванням положень ст. ст. 53, 65, 66, 67 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Також судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст. ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України. Укладання угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

При призначенні покарання, визначеного угодою про визнання винуватості від 28 лютого 2025 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, визначається щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, особистість обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована, має на утриманні двох малолітніх дітей.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, при цьому покласти на останню обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1; п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації..

Відповідно до ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Заходи забезпечення та запобіжні заходи, у кримінальному провадженні, не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи, які складають 795 грн. 90 коп., суд, враховуючи положення ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись ст. ст. 100, 119, 374, 468, 469, 473, 474, 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2025 року в кримінальному провадженні № 0000254 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 лютого 2025 року покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню для проведення судової експертизи в розмірі 795 грн. 90 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: інформаційні носії (DVD-R диски) з відеозаписами з камери відеоспостереження, - залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 10 Pro», модифікації 6/128 GB, у кольорі «Onyx Grey», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений засудженим, захисником, прокурором, виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1