УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000055 від 05.08.2024 за ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво по кримінальному провадженню №000002 від 23.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Територіального управління БЕБ в Одеській області.

В ході досудового розслідування встановлено групу осіб, які організували схему виготовлення, зберігання, фасування та подальшого збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме тютюну, на ринках міста Одеси («Новий ринок», «Південний ринок», «Київський ринок», «Північний ринок») та в мережі «Інтернет» через сайт «https://belyipepel.com.ua/».

Зокрема, до протиправної діяльності причетні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім цього, у протиправній діяльності використовується приміщення торговий павільйон на ринку « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за адресою: АДРЕСА_1 (згідно координат 46.58615, 30.35783; 46.22805, 30.37873; 46.59436, 30.18862; 46.9023, 30.41265).

У ході обшуку, проведеного 26.11.2024 за вищевказаною адресою виявлено та вилучено:

1. Копія постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2024 на 1 арк.;

2. Витяг з реєстру платників податків стосовно ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.;

3. Копія договору оренди землі від 03.06.2024 між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 на 6 арк.;

4. Готівкові кошти у сумі 11456 грн;

5. Тютюн у мішках та пластикових контейнерах вагою 68,205 кг;

6. 3 блокноти із чорновими записами щодо продажу тютюну;

7. Мобільний телефон Samsung Galaxy A31, s/n НОМЕР_1 , належний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якому міститься листування з ФОП ОСОБА_4 .

Вилучене майно на підставі постанови детектива від 27.11.2024 визнано речовими доказами оскільки відповідно до ч.1 ст.98 КПК України зазначені речі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій тамістять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів, подальшого проведення судових експертиз.

Прокурор надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, розглянути у його відсутність.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їх представник адвокат ОСОБА_11 повідомлені про дату та час розгляду клопотання за допомогою інтернет месенджеру, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до вказаних обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду клопотання за відсутності власника майна та його представника.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000055 від 05.08.2024 за ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області встановлено інформацію щодо осіб та місць незаконного зберігання та збуту контрафактних підакцизних товарів.

Оскільки тютюнові вироби без марок акцизного податку України, перелік яких зазначено у клопотанні, імовірно є предметами кримінального правопорушення, вилучені записи та документи, мобільний телефон імовірно є знаряддям злочину, передбаченого ч.ч.1-2 ст.204 КК України на підставі постанови детектива від 27.11.2024 їх визнано речовими доказами.

Накладення арешту на вилучений мобільний телефон необхідно для проведення його огляду з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочинів, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Крім того, з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 вбачається, останній обізнаний про мережу розповсюдження тютюну у м. Одесі та особисто купував тютюн без марок акцизного податку.

Слідчий суддя на підставі викладеного та долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження, зокрема, вилучені тютюнові вироби без марок акцизного податку України імовірно є предметами, знаряддям кримінального правопорушення, мають ознаки майна, що отримане в результаті вчинення злочину та в подальшому можуть бути використані в якості речових доказів в рамках кримінального провадження.

Крім того, наразі наявна інформація про незаконну реалізацію відшуканих під час обшуку тютюнових виробів, що призводить до втрати речових доказів в рамках кримінального провадження, а тому є необхідність у їх арешті з метою забезпечення їх збереження.

Отже, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження та може бути предметом вчинення кримінальних правопорушень.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути предметом, знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1-2 ст.204 КК України, грошові кошти мають ознаки майна, що отримане в результаті вчинення злочину та містити у собі відомості щодо обставин їх вчинення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000055 від 05.08.2024 за ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 26.11.2024 за адресою: АДРЕСА_1 (згідно координат 46.58615, 30.35783; 46.22805, 30.37873; 46.59436, 30.18862; 46.9023, 30.41265), а саме:

1. Копія постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2024 на 1 арк.;

2. Витяг з реєстру платників податків стосовно ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.;

3. Копія договору оренди землі від 03.06.2024 між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 на 6 арк.;

4. Готівкові кошти у сумі 11456 грн;

5. Тютюн у мішках та пластикових контейнерах вагою 68,205 кг;

6. 3 блокноти із чорновими записами щодо продажу тютюну;

7. Мобільний телефон Samsung Galaxy A31, s/n НОМЕР_1 , належний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якому міститься листування з ФОП ОСОБА_4

шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку встановленому КПК України.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1