Справа 127/4323/25
Провадження 1-кс/127/1929/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000291 внесеного до ЄРДР 25.06.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івонівка Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000291 внесеного до ЄРДР 25.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що невстановлені досудовим розслідуванням особи діючи умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, у період з вересня 2024 року по 05.02.2025, залучивши до вчинення злочину ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених на даний час осіб, організували незаконне переправлення осіб призовного віку через державний кордон України за наступних обставин.

Так, у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб, продовженого згідно Указу Президента України.

Пунктом 3 зазначеного Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 зі змінами та доповненнями, а також постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 № 57 виїзд військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, обмежується.

Разом із цим, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та невстановлені на даний час досудовим слідством особи діючи всупереч вимогам указаних нормативно-правових документів, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, маючи навики орієнтування на місцевості поблизу державного кордону України в прикордонній зоні Могилів-Подільського району Вінницької області, тобто в районі лінії розмежування державного кордону України та Республіки Молдови, у вересні 2024 року отримавши 23.09.2024 від ОСОБА_9 10 тис дол. США сприяли в організації незаконного перетину останнім державного кордону України, який не вдалося завершити, через затримання ОСОБА_9 працівниками Державної прикордонної служби України 25.09.2024.

Не зупинившись на вчиненому, не встановлені на даний час досудовим слідством особи залучили до вчинення злочину ОСОБА_8 та у січні 2025 року, більш точного часу під час досудового слідства не встановлено, підшукали ОСОБА_10 , який бажав незаконно перетнути державний кордон України.

Надалі, не встановлена досудовим розслідуванням особа, не пізніше 20.01.2025 через мобільний додаток «Whatsapp» зв`язалася із ОСОБА_10 та запропонувала сприяння у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши порядок незаконного переплавлення через державний кордон, а також повідомили, що вартість такої послуги буде становити 10000 доларів США, які необхідно перерахувати на криптовалютний гаманець, що і було вчинено ОСОБА_10 20.01.2025.

Надалі, не встановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел, 27.01.2025 за допомогою мобільного додатку «Whatsapp» повідомила ОСОБА_10 про те, що перетин державного кордону України буде здійснюватися поза пунктом пропуску через державний кордон України, зазначивши про необхідність його прибуття в м. Вінниця 28.01.2025 об 12:00 год.

В подальшому, 28.01.2025 об 12:00 год. ОСОБА_8 діючи відповідно до розподілу ролей між учасниками злочину та не встановлена досудовим розслідуванням особа зустріла та перевезла ОСОБА_10 до не встановленого будинку, що в селищі Вендичани Тульчинського району Вінницької області, де останній перебував до 05.02.2025.

Також, не встановлена досудовим розслідуванням особа, не пізніше 05.02.2025 через мобільний додаток «Whatsapp» зв`язалася із ОСОБА_9 та запропонувала сприяння у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши порядок незаконного переплавлення через державний кордон, а також повідомили, що вартість такої послуги буде становити 500 доларів США, які необхідно передати водію, котрий буде здійснювати його доставку до прикордонної зони.

Після цього, 05.02.2025 об 12:00 год. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 зустрів ОСОБА_9 в м. Вінниця за адресою Хмельницьке шосе 145, отримав від нього 500 дол. США та діючи відповідно до розподілу ролей між учасниками злочину, використовуючи автомобіль марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 перевіз ОСОБА_9 до не встановленого будинку, розташованому в селищі Вендичани Тульчинського району Вінницької області, де перебував ОСОБА_10 .

Продовжуючи діяти за раніше розробленим злочинним планом, ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_7 , який приблизно о 18:30 год. на автомобілі ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 перевіз їх до с. Брониці Могилів-Подільського району та передав ОСОБА_4 , який разом з іншою не встановленою досудовим розслідуванням особою, супроводив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у напрямку лінії розмежування українсько-молдовського кордону, для подальшого перетину переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску за допомогою гумового човна через річку Дністер.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та не встановленими досудовим розслідуванням особами, вжив усі необхідні дії, які вважав необхідними для незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 однак були затримані 05.02.2025.

На підставі здобутих доказів 06.02.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Івонівка Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованому та фактично проживаючому АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 від 05.02.2025 в порядку ст. 615 КПК України;

- протоколом огляду місця події від 05.02.2025, під час якого вилучено гумовий човен чорного кольору марки «GZIF» модель GL190 № 119К424 із двома веслами та резиновою трубкою та інші речові докази;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 від 06.02.2025;

- протоколами впізнання по фото від 06.02.2025

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому може в будь-який момент покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання достовірно знаючи місця та способи незаконного переправлення осіб через державний кордон України, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний діяв у співучасті з іншими особами, які на даний час ще не всі встановленні, при цьому не установлено також безпосередні місця незаконного перетину кордону України, а також особи які вже перетнули кордон чи тільки це планували з допомогою ОСОБА_4 , а тому перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрюваний може незаконно впливати у кримінальному провадженні на свідків та інших причетних осіб, враховуючи що вже здійснювався тиск та погрози на свідка у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , зі сторони не встановлених досудовим розслідуванням осіб, можливо і за вказівкою ОСОБА_4 , а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Враховуючи те, що за свої злочинні дії підозрюваний ОСОБА_4 міг отримувати грошові кошти, найбільш дієвим, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, буде визначення застави у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

Враховуючи викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснив, що у вказаному кримінальному правопорушенні він вину не визнає, жодного кримінального правопорушенні він не вчиняв, просив відмовити в задоволенні даного клопотання.

Адвокат ОСОБА_5 підтримав заперечення підозрюваного, пояснив, що ризики передбачених ст. 177 КПК України на даний час відсутні, ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не вчиняв, разом з тим ОСОБА_4 являється волонтером, окрім того здійснює догляд за своєю хворою дружиною, а тому просив слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, а у видку, якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою - визначити менший розмір застави ніж зазначений у клопотанні, а саме у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором наведені, відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказавши, що заявник перебував під вартою протягом майже 12 місяців після прийняття рішення про звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не вжили необхідних заходів для визначення належного розміру застави.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою надання підозрюваному права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу, яка буде достатньою мірою гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи те, що стороною обвинувачення в клопотанні та в судовому засіданні доведено виключний випадок того, що розмір застави за тяжке кримінальне правопорушення не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, який перевищує встановлений КПК України розмір для тяжкого кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 18 години 30 хвилин 06 квітня 2025 року (відповідно до протоколу затримання), в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити до 06 квітня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400,00 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 - визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя