СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-в/759/657/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тарасівка Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

УСТАНОВИВ:

17.12.2024 Святошинський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся з вказаним поданням, у якому просить звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання в частині епізоду від 04.11.2022 року (сума 2060 грн.) у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Від прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 надійшла заява, у якій вона просить у задоволенні подання відмовити.

Представник органу з питань пробації та засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, клопотань, заперечень до суду від останніх не надходило.

Зважаючи на положення ч. 5 ст. 539 КПК України, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності учасників провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначений вирок набрав законної сили 29.12.2023.

З 16.07.2024 засуджений ОСОБА_3 перебуває на обліку Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі: ЗУ № 3886-IX), яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 3886-IX передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 3886-IX закріплено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як убачається із мотивувальної частини вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 29.11.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, адже обвинувачення, яке визнано судом доведеним, викладено із посиланням на один і той самий мотив та умисел у всіх епізодах обвинувачення. Вартість майна якими заволодів ОСОБА_3 , що встановлена вищевказаним вироком суду, становила 2060 грн. 00 коп по одному епізоду 04.11.2022 року та 2666 грн. 67 коп. по іншому епізоду 04.11.2024 року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року складає 2481 грн 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2022 році становила 1240 грн. 50 коп., тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 2481 грн. 00 коп.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Із змісту подання вбачається, що представник органу пробації просить суд застосувати вказані норми закону щодо одного з епізодів по вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 29.11.2023 .

Водночас, ОСОБА_3 за епізодом 04.11.2024 року вчинив крадіжку майна на суму 2666 грн. 67 коп., тобто сума завданої шкоди є більшою від 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених у 2022 році, та відповідальність за вчинене ним діяння не підпадає під ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна.

Враховуючи приписи п.13 ч.1 ст.537 КПК України, звільнити ОСОБА_3 від покарання неможливо, оскільки воно призначено за всі епізоди крадіжки, які кваліфіковано за однією частиною статті 185 КК України. Виключити окремі епізоди з вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 29.11.2023 суд не правомочний, оскільки засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені подання.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 4, 5, 74 Закону України №3886-ІХ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені подання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена через Святошинський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1