Провадження № 1-кп/679/149/2024
Справа № 679/1849/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001604 від 18.09.2024, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лисиче Славутського району Хмельницької області, громадянина України, українця, із середньо спеціальною освітою, який працює в АТ «НАЕК «Енергоатом» ВП «Хмельницька АЕС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

18.09.2024 близько 07 години 50 хвилин на дорозі житлової зони багатоповерхового будинку №15 по просп.Незалежності, в м.Нетішин Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_5 , здійснював керування власним автомобілем марки «Nissan» моделі «Qashqai+2» р.н. « НОМЕР_1 », рухаючись ним із перевищенням максимально дозволеної швидкості в житловій зоні, а саме 28 км/год., при дозволеній 20 км/год.

Продовжуючи подальший рух в напрямку виїзду із двору, ОСОБА_5 , виявивши малолітнього пішохода ОСОБА_6 , 2014 року народження, яка вийшла з тротуару із-за припаркованого автомобіля на проїжджу частину дороги житлової зони, рухаючись з права на ліво відносно руху його автомобіля, проявив неуважність та через перевищення швидкості не зміг вчасно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, в наслідок чого здійснив наїзд на останню.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3(б), 12.3, 12.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правил), зміст яких полягає в наступному:

- п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.12.5. У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо суглобового епіфіолізу лівого гомілково-ступневого суглобу, закритих переломів другої і третьої плюснових кісток лівої ступні, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки «Nissan» моделі «Qashqai+2» р.н. « НОМЕР_1 », ОСОБА_5 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 до початку підготовчого судового засідання надав до суду письмове клопотання, в якому просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням потерпілого з обвинуваченим, а кримінальне провадження №0001604 від 18.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України закрити.

У підготовчому судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав зазначене клопотання та просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, оскільки вони з ним примирилися, він повністю відшкодував завдані збитки та усунув заподіяну шкоду, будь яких претензій до обвинуваченого вони не мають.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти клопотання законного представника потерпілого та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення вищевказаного клопотання, посилаючись на те, що обвинувачений не судимий в силі ст.89 КК України, що на її думку, перешкоджає застосуванню до нього положень ст.46 КК України.

Ознайомившись із клопотання законного представника потерпілого, заслухавши думку сторін кримінального провадження, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Нетішинському міському суду Хмельницької області, оскільки викладене в обвинувальному акті діяння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , скоєне на території м.Нетішин Шепетівського району Хмельницької області.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.46 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №1 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23 січня 2020 року (справа № 455/1490/17), 20 травня 2021 року (справа №761/12266/19), під вчиненням злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості вперше розуміється, що особа раніше не вчиняла будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, а також і у випадку, якщо злочин фактично був вчинений нею хоча і не вперше, але на день його вчинення: 1) особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими КК України; 2) особа хоча і була засуджена за попередньо вчинений злочин, однак судимість була погашена або знята; 3) особа не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки злочинність раніше вчиненого діяння скасована новим кримінальним законом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 вересня 2018 року (справа №647/1831/15-к), припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання.

Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

З урахуванням наведеного, сталої практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, беручи до уваги те, що судимість обвинуваченого ОСОБА_5 за попереднім вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2022 року погашена, останній підпадає під критерій особи, яка вчинила кримінальне правопорушення вперше, а тому суд приходить до переконання, що у даному кримінальному провадженні відсутні перешкоди у застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.46 КК України.

Зазначені висновки суду відповідають також правовій позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 22 листопада 2022 року (справа № 672/1317/20).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є необережним нетяжким злочином, вчинив кримінальне правопорушення вперше.

На виконання вимог ч.3 ст.285 КПК України, в підготовчому судовому засіданні головуючий роз`яснив ОСОБА_5 суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Після цього обвинувачений пояснив, що у повній мірі усвідомлює та розуміє зазначені обставини та свої права, однак наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Факт відшкодування обвинуваченим збитків потерпілому та примирення з ним підтвердив у підготовчому судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 .

За наведених вище обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілим у даному кримінальному провадженні та відшкодував завдані ним збитки, суд приходить до висновку, що клопотання представника потерпілого слід задовольнити і звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.09.2024 був накладений арешт на визнаний речовим доказом у справі автомобіль марки «Nissan» моделі «Qashqai+2» р.н. « НОМЕР_1 » із номером шасі НОМЕР_2 , із забороною власнику ОСОБА_5 користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказаний транспортний засіб.

У зв`язку з тим, що в подальшому застосуванні арешту вказаного майна відпала необхідність, суд вважає за доцільне відповідно до вимог ст.174 КПК України скасувати накладений арешт.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження (у тому числі запобіжні заходи) не застосовувалися.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч.1 ст.126 КПК України).

При цьому положення КПК України не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17).

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в загальному розмірі 8754,90 грн.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.46 КК України, ст.ст.100, 124, 174, 284-286, 314, 369-372, 376,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання законного представника потерпілого ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим і закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001604 від 18.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальному розмірі 8754 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривні 90 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.09.2024 на автомобіль марки «Nissan» моделі «Qashqai+2» р.н. « НОМЕР_1 » із номером шасі НОМЕР_2 .

Після набрання ухвалою законної сили, визнаний речовим доказом у справі автомобіль марки «Nissan» моделі «Qashqai+2» р.н. « НОМЕР_1 » із номером шасі НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_5 .

Речові докази: цифровий носій інформації оптичний диск СD-R об`ємом 700 МВ зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1