Справа № 487/9464/24
Провадження № 1-кс/487/1510/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_5 про зміну місця зберігання арештованого майна у кримінальному провадженні № 0000420 від 04.03.2024, шляхом передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 адвокат ОСОБА_4 діючий в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із клопотанням в якому просив передати транспортний засіб марки Volkswagen Passat» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання ОСОБА_5 без права на відчуження до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2024 в рамках кримінального провадження № 0000420 від 04.03.2024 було накладено арешт на майно, зокрема на транспортний засіб марки Volkswagen Passat» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 .

Зазначав, що ОСОБА_5 є власником арештованого транспортного засобу. Крім того зазначав, що сім`я ОСОБА_5 : його жінка та малолітній син ОСОБА_6 є тимчасово переміщені особи з м.Херсону. Вилучений та арештований транспортний засіб ОСОБА_5 використовував для потреб сім`ї, зокрема з метою перевезення сина, який має важке захворювання, до спеціалізованих закладів здоров`я. Отже зазначений транспортний засіб є єдиним засобом пересування.

На теперішній час, в рамках вказаного кримінального провадження, проведено обшук транспортного засобу, проведені відповідні експертні дослідження.

Отже, з метою захисту прав ОСОБА_5 , як власника, просить передати транспортний засіб на відповідальне зберігання останнього.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , та його представник підтримали клопотання, наполягали на його задоволенні.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, матеріали клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000420 від 04.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

21.11.2024, в ході проведення санкціонованого обшуку автомобілі марки Volkswagen Passat» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 було вилучено вказаний вище транспортний засіб, мобільний телефон Samsung A70 із пошкодженим дисплеєм, який після вилучення поміщено у сейф пакет експертної служби PSP 1111605, та ключі від автомобіля «Volkswagen Passat», які після вилучення поміщено у сейф пакет експертної служби PSP 1111630.

Постановою слідчого СВ МРУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 21.11.2024 року вищевказані майно та транспортний засіб було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.12.2024 було накладено арешт на майно та речі, вилучені 21.11.2024 в ході проведеного санкціонованого обшуку транспортного засобу марки марки Volkswagen Passat» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 .

Арешт майна було застосовано, з метою реалізації завдань кримінального провадження, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно продовжується; транспортний засіб, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин які підлягають з`ясуванню під час здійснення досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що з урахуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, заявник обмежений у можливості користуватися транспортним засобом.

Так, ОСОБА_5 , є власником транспортного засобу марки Volkswagen Passat» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 . Разом з цим, ОСОБА_5 одружений, має на утриманні хвору дитину, яка потребує матеріального забезпечення та постійного відвідування спеціалізованих закладів здоров`я. Отже арештований транспортний засіб використовується ОСОБА_5 задля потреб сім`ї.

Правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження визначені Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі Порядок), та Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної Податкової адміністрації України, Службої Безпеки України, Верховного Суду України, Державної Судової Адміністрації України 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 4 Порядку Речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до п. 12 Інструкції під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Відповідно до п. 19 Інструкції Зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

Крім того, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження, станом на день розгляду даного клопотання не завершено, майно, на яке накладено арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, обставини, які стали підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, не змінилися, арешт накладено обґрунтовано, доказів того, що відпала потреба в арешті майна, чи такий арешт накладено необґрунтовано, не надано,

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що для повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, захисту законних прав та інтересів власника майна, а також відсутності негативних наслідків для інших осіб, за доцільне передати вказане у клопотанні майно, а саме: транспортний засіб марки Volkswagen Passat» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , власнику на відповідальне зберігання, до вирішення справи по суті.

На переконання слідчого судді, передача автомобіля на відповідальне зберігання із збереженням заборони на розпорядження ним в будь-який спосіб, не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані. Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав заявника, як власника майна.

Передача речового доказу у виді транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику майна не скасовує накладеного на нього арешту та не знімає заборони його відчудження та розпорядження ним.

Зміна місця зберігання арештованого транспортного засобу з метою його збереження як матеріальної цінності, не впливає на проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження і не перешкоджає доступу слідчого до речового доказу.

В період отримання на відповідальне збереження речового доказу, власник майна несе кримінальну відповідальність за його збереження.

Таким чином клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Змінити місце зберігання транспортного засобу марки Volkswagen Passat» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ключа від нього, передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , без права на відчуження, розпорядження, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Зобов`язати ОСОБА_5 , як відповідальну особу за збереження арештованого майна, зберігати транспортний засіб в тому виді, якому він прийняв на зберігання на період досудового розслідування і не перешкоджати слідчим органам у доступі до даного речового доказу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1