УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001332 від 20.10.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001332 від 20.10.2024 року відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001332 від 20.10.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та додатками до нього; показаннями свідків у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В обґрунтування свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчим зазначено, що ОСОБА_4 інкримінується діяння, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт не достатній для запобігання вищевказаним ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання.

Захисник долучив характеризуючи документи, просив врахувати, що підзахисний погоджується з підозрою, частково відшкодовує шкоду.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Так, слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що слідчими СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001332 від 20.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 жовтня 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом YAMAHAT-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлий час доби, здійснював рух по асфальтному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Люстдорфська дорога, в Київському районі міста Одеса, з боку площі Георгія Липського у напрямку до Адміральського проспекту, на якій організовано двосторонній дворядний рух, смуги руху позначені переривчатою лінією дорожньої розмітки 1.5 ПДР, а напрямки рухи розподілені розділовою смугою з трамвайними коліями.

Наближаючись до розташованого праворуч за ходом руху будинку № 27 вказаної вулиці, технічно справний мотоцикл YAMAHAT-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , рухався в правій смузі свого напрямку руху, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год» (знак забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові), зі швидкістю руху приблизно 67-79 км/год, яка значно перевищувала допустиму швидкість руху на вказаній ділянці, чим порушив вимоги п/п «б» п. 12.9. Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, далі «Правила»),якими передбачено:

п. 12.9 «Водієві забороняється»:

б) «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи рух у вказаному напрямку на мотоциклі YAMAHAT-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі значним перевищенням швидкісного режиму, був неуважним, відволіклася від керування, за дорожньою обстановкою постійно не стежив, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну у вигляді появи на проїзній частині пішоходів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги пунктів 1.5, 1.7 та 2.3 (б)«Правил», якими передбачено:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 1.7.«Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

У подальшому, ОСОБА_4 , у порушення вимог пункту 12.3. зазначених Правил, що зобов`язують водія:

п. 12.3.«У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість, яка б забезпечила безпеку і дала можливість йому постійно контролювати рух мотоцикла, а навпаки рухаючись з суттєвим перевищенням швидкості руху на вказаній ділянці, за відсутності будь яких перешкод для виявлення попереду себе на проїзній частині пішоходів похилого віку, маючи об`єктивну і реальну можливість не допущення дорожньо-транспортної пригоди, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, з моменту об`єктивної можливості виявити пішоходів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину з правого боку ліворуч за ходом руху мотоцикла, знаходились у полі зору водія тривалий час та створювали небезпеку для руху і змушували водія негайно зменшити швидкість або зупинитися, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку для руху, а навпаки, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховував на їх відвернення, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, а навпаки продовжив рух, виконуючи маневр, пов`язаний зі перестроюванням у ліву смугу, де передньою частиною мотоциклу YAMAHAT-MAX ,реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішоходів похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В результаті дорожньо транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав на ступні тілесні ушкодження від яких загинув на місці ДТП:

закрита травма грудної клітки: забої легенів, неповний поперечний розрив грудного відділу низхідної аорти, крововилив у ліву плевральну порожнину (1200 мл рідкої крові та м?яко-еластичний, темно-червоний згорток крові, масою 320 г);

крововилив у м?які тканини поперекової ділянки зліва;

закрита травма тазу: повний розрив лобкового зчленування з крововиливом унавколишні м?які тканини;

травма кінцівок: забійна рана внутрішньої поверхні в ділянці правого колінного суглоба, крововилив у м`які тканини задньозовнішньої поверхні лівого стегна в верхній та середній третинах, крововилив у м?які тканини задньовнутрішньої поверхні правої гомілки в середній та нижній третинах, закриті осколкові переломи обох кісток правої гомілки в нижній третині з крововиливом у навколишні м?які тканини.

Смерть ОСОБА_7 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманою при ДТП закритою травмою грудної клітки у вигляді переломів розриву грудного відділу низхідної аорти, крововиливу у ліву плевральну порожнину. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 з`явилась гостра крововтрата.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала на ступні тілесні ушкодження від яких загинула в реанімаційному відділенні КНП «МКЛ №10» ОМР:

? відкритий перелом лобової кістки, забійні рани, садна голови;

? закрита травма тулуба: переломи 7-10-го лівих ребер, крововиливи під плевру воріт

легень, розрив селезінки з крововиливом в черевну порожнину;

? закрита травма таза у вигляді осколкових переломів кісток таза;

? травми нижніх кінцівок: перелом правої стегнової кістки, перелом кісток лівої гомілки, крововиливи в м`які тканини нижніх кінцівок, садна, синці, забійні рани нижніх кінцівок.

Смерть ОСОБА_8 полягає у прямому причинному зв?язку з наявною у неї поєднаною травмою голови, тулуба, таза та кінцівок (отриманої в наслідок ДТП), у вигляді відкритого перелому лобової кістки, закритих переломів 7-10-го лівих ребер, кісток таза, кінцівок, розривів селезінки. Безпосередньою причиною смерті з`явився шок: жироваем боліясудин середнього ступеня, нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів з порушенням реологічних властивостей крові у ряді судин, набряк легень, головного мозку.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 1.7, 2.3 п/п «б», 12.9п/п «б» та 12.3«Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті вказаної дорожньо-транспортної події, при цьому останній мав технічну можливість запобігти вказаній дорожньо-транспортній події.

06 грудня повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України складено та вручено підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення(рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальше тримання під вартою.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

06.12.2024 ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України, за кваліфікаційними ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особо, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286и Кримінального кодексу України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 20.10.2024 року та схемою до нього, під час якого зафіксовано:

- місце ДТП:ділянка проїзної частини вулиці Люстдорфська дорога, в Київському районі міста Одеса, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год»;

напрямок руху та кінцеве положення мотоциклу "YAMAHA Т-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

кінцеве положення та розташування трупа

сліди ковзання мотоциклу "YAMAHA Т-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_1 , які виникли внаслідок падіння мотоциклу після контактування з пішоходами та поширюються до кінцевого положення транспортного засобу;

осин фрагментів пластику та скла мотоциклу "YAMAHA Т-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_1 , локалізована переважно в лівій смузі для руху

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка в момент ДТП перебувала біля кафе «Саміра» по вул. Люстдорфська дорога та надала покази стосовно обставин розвитку ДТП та механізму наїзду мотоцикла на пішоходів;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який в момент ДТП перебував біля кафе «Саміра» по вул. Люстдорфська дорога та надав покази стосовно обставин розвитку ДТП та механізму наїзду мотоцикла на пішоходів;

- протоколом огляду відеозапису на якому відображено обставини та механізм ДТП;

- протоколом допиту у якості свідка водія ОСОБА_4 , який керуючи мотоциклом "YAMAHA Т-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішоходів;

- протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , який підтвердив свої покази стосовно обставин та механізму розвитку ДТП, безпосередньо на місці пригоди;

- висновком судової автотехнічної експертизи з дослідження технічного стану мотоцикла «YAMAHA Т-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_1 »

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи з дослідження слідів та пошкоджень на мотоциклі «YAMAHA Т-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_1 », які характерні для контактування з тілом пішоходів;

- висновком судової автотехнічної та комп`ютерно-технічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

З огляду на зазначене та враховуючи матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність застосування домашнього арешту, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують застосування до підозрюваної відповідного запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а застосування запобіжного заходу бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя враховує, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнано можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 інкриміноване діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено позбавлення волі строком до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, у зв`язку з чим усвідомлюючи міру можливого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Таким чином, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , який не одружений, дітей на утриманні не має, усвідомлюючи міру можливого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також слідчий суддя вважає доведеним і ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 отримає відомості про свідків та потерпілих та їх анкетні дані, які містяться у копіях матеріалів клопотання, і з метою зміни показань або безпідставної відмови від них підозрюваний зможе впливати на свідків шляхом тиску, що буде перешкоджати здійсненню об`єктивного досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Разом з тим слідчий суддя вважає не доведеним стороною обвинувачення про наявність ризиків передбачених п. 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення іншого кримінального правопорушення оскільки сторона обвинувачення при доведенні їх існування не надала відповідних підтверджень зазначеному, а обмежилась лише висловленням припущень про можливе їх вчинення.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 обставини у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, що характеризують особу підозрюваного.

Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, а також те, що органом досудового розслідування доведено причетність ОСОБА_4 до події інкримінованого правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також ті обставини, що більш м`який запобіжний захід, який би міг бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього визначених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, з метою уникнення можливості вчинення дій, визначених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 186, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0001332 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 06.02.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 06.02.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

утримуватись від спілкування із свідками та потерпілими у вказаному кримінальному провадженні;

не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора чи суду, незалежно від стадії кримінального провадження;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1