Справа № 225/352/22
Провадження № 1-кс/206/1268/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 місто Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000605 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 187 КК України (справа № 225/352/22), -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження № 0000605 обвинуваченим ОСОБА_3 було заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою заяву про відвід судді підтримав та обґрунтував тим, що суддею ОСОБА_4 не було роз`яснено йому право на колегіальний розгляд даного кримінального провадження. Також, суддя ОСОБА_4 жодним чином не реагував на його зауваження щодо порушення його права на захист під час досудового розслідування та не повернув обвинувальний акт органу досудового розслідування, у зв`язку низкою процесуальних порушень. Окрім цього, під час допиту свідка у судовому засіданні суддя ОСОБА_4 задавав свідку навідні питання.

Суддя ОСОБА_4 та прокурор в судове засідання не з`явилися.

Суддя, заслухавши доводи та пояснення обвинуваченого, вивчивши та дослідивши матеріали справи в частині заявленого відводу, вважає що заявлений відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) суддів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the UnitedKingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді (колегії суддів) відвід, який повинен бути вмотивованим відповідно до частини п`ятої статті 80 КПК України.

Частиною 1 статті 75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Водночас слід враховувати те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

В той же час, в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», роз`яснено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п. 10). Відповідно, незгода сторони з ухваленим суддею судовим рішенням, а так само постановлення суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а є наслідком права сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Розглядаючи заявлені доводи, суддя виходить з того, що сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

В даному випадку відвід судді ОСОБА_4 є не обґрунтованим, оскільки наведені у заяві підстави відводу судді є лише суб`єктивним припущеннями обвинуваченого та зводяться в тому числі до не згоди з процесуальними діями (рішеннями) головуючого по справі.

Так, щодо не роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_3 право на колегіальний розгляд кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років. Однак, таке клопотання обвинуваченим не заявлялось.

Щодо того, що головуючий суддя ОСОБА_4 під час розгляду справи не реагував на зауваження обвинуваченого щодо порушення його права на захист під час досудового розслідування та не повернув кримінальне провадження органу досудового розслідування, слід зазначити наступне.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

В той же час, чинним КПК України не передбачено повернення кримінального провадження органу досудового розслідування.

При цьому, дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та чинним КПК України не передбачено повернення обвинувального акту на цій стадії.

Щодо навідних питань головуючого під час допиту свідка у судовому засіданні, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 352 КПК України, свідка обвинувачення першим допитує прокурор, а свідка захисту захисник, якщо обвинувачений взяв захист на себе обвинувачений (прямий допит). Під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї. Після прямого допиту протилежній стороні кримінального провадження надається можливість перехресного допиту свідка. Під час перехресного допиту дозволяється ставити навідні запитання.

Враховуючи той факт, що суддею під час розгляду заяви про відвід не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_4 , тому передбачені статтею 75 КПК України підстави для відводу відсутні. При цьому посилання обвинуваченого на порушення судом норм кримінально-процесуального закону можуть бути викладені в апеляційній скарзі на остаточне рішення суду. У такому випадку усі доводи будуть перевірені судом апеляційної інстанції та їм буде надана належна правова оцінка.

Таким чином, за встановлених обставин під час розгляду заяви про відвід, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що заявлений обвинуваченим ОСОБА_3 відвід судді ОСОБА_4 не містить належних, достатніх та допустимих доказів, які б вказували на упередженість судді, тобто свідчили б про наявність обґрунтованих правових підстав для його відводу.

Враховуючи вищевикладене, суддя не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000605 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 187 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 75, 80, 81, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000605 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 187 КК України (справа № 225/352/22) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1