Справа № 461/818/24
Провадження № 1-кс/461/1427/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши заяву захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про відвід слідчого,

в с т а н о в и в :

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із заявою про відвід слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000103 від 25.01.2024 року.

Подану заяву обґрунтовує тим, що відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 350 від 02.02.2024 року ним здійснюється представництво, захист прав і законних інтересів ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000103 від 25.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Відомості до ЄРДР внесені за фактом ДТП, яка сталась 24.01.2024 року о 20:00 год. по автодорозі «Київ-Чоп», поблизу с. Ожидів, Золочівського р-ну, Львівської обл. (471 км. + 47,5 м.) за участі транспортних засобів під керуванням ОСОБА_9 та працівника поліції ОСОБА_10 . Захисник зазначає, що з невідомих стороні захисту причин, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000103 одразу ж було доручено групі слідчих ВРЗуСТ СУ Головного управління Національної поліції у Львівській області. При цьому, усі слідчі та процесуальні дії виконуються лише одним слідчим - старшим лейтенантом ОСОБА_5 , який є старшим групи. Вказує, що з першого ж дня, тобто з дня внесення відомостей до ЄРДР за фактом даної ДТП, досудове розслідування проводив слідчий органу Національної поліції України, який цілком передбачувано одразу ж прийшов до переконання у винуватості цивільної особи, а не свого колеги. Зазначає, що відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди у кримінальному провадженні №0000103 від 25.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України №071-24 від 22.01.2025 року дії поліцейського ОСОБА_10 не можуть вважатись такими, що відповідали вимогам п.3.1 ПДР, оскільки спричинили аварійний розвиток дорожньої обстановки, а отже його дії знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, під час надання правничої допомоги в межах кримінального провадження №0000103 від 25.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з метою здобуття доказів, які вказують на невинуватість підзахисного - ОСОБА_6 , ним було заявлено клопотання про проведення слідчого експерименту. Слідчим ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 вказане клопотання задоволено. Разом з цим, продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також численні виклики слідчого без врахування прогнозу погоди, необхідної для проведення слідчого експерименту, або ж коли сам слідчий відсутній на робочому місці, поставили підозрюваного в умови, за яких він витратив усі свої заощадження і надалі не може здійснювати реалізацію свого права збирати докази на підтвердження своєї невинуватості та виконувати один із покладених на нього обов`язків, що полягає у прибутті на кожен виклик слідчого до міста Львова. З урахуванням вказаного, та тієї обставини, що ОСОБА_6 проживає в селі Мала Вільшанка Білоцерківського району Київської області, 24.01.2025 року захисником направлено слідчому клопотання про відмову від раніше задоволеного клопотання сторони захисту про проведення слідчого експерименту із зазначенням причин прийняття такого рішення. Проте, слідчий вирішив, що підозрюваний не має права відмовитись від свого ж клопотання, та 27.01.2025 року, надіслав на його електронну адресу постанову про відмову у задоволенні такого клопотання. Після цього, підзахисному ОСОБА_6 було вручено ряд повісток про виклик на 07.02.2025 року, 11.02.2025 року, 13.02.2025 року, 18.02.2025 року, 20.02.2025 року для проведення додаткового допиту та слідчого експерименту. 07.02.2025 року, з`явившись за найближчим викликом, ОСОБА_6 вже безпосередньо слідчому повідомив про своє бажання скористатися правом, передбаченим ст.42 КПК України, та під час спроби слідчого провести додатковий допит, заявив, що відмовляється від надання будь-яких показань з приводу підозри, ще раз підтвердив свою відмову від проведення слідчого експерименту, й повідомив, що готовий прибути для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України. Як результат, слідчий вручив йому нову повістку для прибуття на 24.02.2025 року. Однак, по прибуттю сторони захисту у м. Львів 24.02.2025 року, не зважаючи на вищевикладені обставини, ігноруючи право підозрюваного відмовитись від надання показань, слідчий ОСОБА_5 в чергове розпочав допит та намагався примусити ОСОБА_6 надавати показання й приймати участь у слідчому експерименті. ОСОБА_11 знову підтвердив незмінність своєї правової позиції, натомість слідчий вручив йому повістки про виклик на 28.02.2025 року, 05.03.2025 року, 12.03.2025 року, 17.03.2025 року, 19.03.2025 року для проведення додаткового допиту та слідчого експерименту. При цьому, слідчий заявив, що у разі першої ж неявки, мій підзахисний прийме участь у слідчому експерименті під примусом, натякаючи на зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою. Такі дії слідчого ОСОБА_5 , на думку сторони захисту, є примушуванням до надання показань, тобто утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 373 Кримінального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заяву про відвід слідчого підтримали з наведених у ній підстав.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_5 заяву про відвід слідчого заперечили з мотивів її необґрунтованості та безпідставності. Прокурор зазначив, що незгода з проведеними в ході досудового розслідування процесуальними діями та рішення не є підставою для відводу слідчих.

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Таким чином, закон встановлює перелік підстав, за наявності яких слідчий підлягає відводу.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Між тим, подана заява не містить належних даних та мотивів, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчих, які передбачені чинними положеннями КПК України.

Так, встановлено, що ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 21.01.2024 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході розгляду заяви встановлено, що вона фактично ґрунтується на непогодженні з процесуальними рішеннями і діями слідчого у кримінальному провадженні. Натомість, жодних доказів які засвідчують упередженість слідчого, незаконність його дій або інших обставин, які свідчать про наявність підстав для усунення слідчого від проведення досудового розслідування заявник до заяви не долучив.

Фактично позиція сторони захисту зводиться до непогодження з процесуальними рішеннями та діями слідчого.

Слідчий суддя зазначає, що непогодження з процесуальними рішеннями та діями слідчого, само по собі не може вважатися законною підставою для відводу.

Відповідно до положень ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

У випадках відмови прокурора у погодженні клопотання слідчого до слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій чи негласних слідчих (розшукових) дій слідчий має право звернутися до керівника органу досудового розслідування, який після вивчення клопотання за необхідності ініціює розгляд питань, порушених у ньому, перед прокурором вищого рівня, який протягом трьох днів погоджує відповідне клопотання або відмовляє у його погодженні.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо порушення підслідності кримінального провадження, оскільки у кримінальному провадженні №0000103 від 25.01.2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 , який не є особою визначеною ч. 4 ст. 216 КПК України, а відтак дане кримінальне провадження не підслідне органам державного бюро розслідувань.

Слідчим суддею також критично оцінюється твердження заявника про те, що слідчий ОСОБА_5 є упередженим та здійснює тиск на підозрюваного, оскільки такі твердження є необґрунтованими жодними доказами.

Отже, обставин, за наявності яких слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні №0000103 від 25.01.2024 року ОСОБА_5 підлягають відводу від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні в ході розгляду заяви не встановлено і заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості слідчого.

Таким чином, приходжу до висновку, що відвід заявлений слідчому є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 75, 80, 81 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про відвід слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 07 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12