Справа № 182/242/25
Провадження № 1-кс/0182/71/2025
У Х В А Л А

Іменем України

29.01.2025 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

за участю сторін провадження:

скаржниці ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в :

17 січня 2025 року ОСОБА_3 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Подана скарга обґрунтована тим, що 10 січня 2025 року поліцейські Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області сфабрикували на неї адміністративний протокол за ст.. 173 КУпАП, не надавши їй докази її правопорушення (напад з ножем, погрози життю та нецензурна лексика в громадських місцях), а саме:

1.Не ознайомили скаржницю із заявою потерпілого, по причині відсутності самої заяви;

2.Не навали прізвище потерпілого, за відсутності самого потерпілого;

3.Не вказали місце та адресу її злочину, за відсутності факту злочину.

Під час фабрикації поліцейськими адміністративного протоколу скаржницю незаконно утримували в приміщенні ЦНАПу по вул.. Ярмаркова, 31А, приблизно годину без протоколу затримання. Вона просила зробити поверхневий обшук, на предмет наявності в неї ножа, однак їй було відмовлено.

Службові посвідчення не надавались для ознайомлення, грубили, штовхали, погрожували кайданами та доставкою до відділку поліції, розмовляли мовою окупанта російською.

Всі правопорушення щодо скаржниці відбувались в присутності сторонніх осіб.

Під час її затримання вона телефонувала на лінію «102; », просила прибуття слідчо-оперативної групи для подання скарги на протиправні дії поліцейських. Впродовж цього дня і наступного дня (11.01.2025, 12.01.2025 та 13.01.2025).

У повідомлених на лінії «102», вона надала свідчення щодо правопорушення поліцейських, але відомості до ЄРДР слідчими не внесено.

13.01.2025 року вона знову зателефонувала на лінію «102», просила прийняти заяву про злочин зі сторони поліцейських, які 10.01.2025 року сфабрикували адміністративний протокол за ст.. 173 КУпАП, злочинні дії керівника ЦНАПу та голови с.р. ОСОБА_4 .

Приблизно об 11 год. за викликом приїхали поліцейські, які 10.01.2025 року сфабрикували протокол правопорушення стосовно скаржниці.

1.На її вимогу показали службові посвідчення;

2.Скаргу на протиправні дії поліцейських відмовились прийняти, пояснили, що скарги відносно них не приймаються;

3.Скаргу на працівників ЦНАПу та голови с.р. Червоногригорівської громади ОСОБА_4 , відмовились прийняти.

За хибний виклик виписали ОСОБА_3 штраф у сумі 3400 грн., протокол порушення не склали, тому вона відмовилась отримувати квитанцію про сплату штрафу.

Поліцейські ОСОБА_5 та ст.. лейтенант ОСОБА_6 перевищили службові повноваження двічі. 10.01.2025 року при фабрикуванні адміністративного протоколу, та 13.01.2025 року виписавши скаржниці штраф за хибний виклик в 3400 грн.

10.01.2025 року керівник ОСОБА_7 не прийняла від неї заяву на оформлення соціальної виплати, особі якій виповнилось 60 років, але страховий стаж відсутній, під тиском голови с.р. ОСОБА_4 , ОСОБА_8 прийняла заяву та прийняла заяву від ОСОБА_9 на соц.. виплату, згідно постанови КМУ №94.

09.01.2025 року скаржниця із заявою (інформаційний запит) звернулась до голови с.р. ОСОБА_4 .

13.01.2025 року вона записалась на прийом до голови с.р. щодо не отримання відповідей та відсутність реєстраційних номерів на її заяві від 10.01.2025 року (10.01.2025 року заявник ОСОБА_9 ; 23.12.2024 заявник ОСОБА_3 ).

Голова селищної ради ОСОБА_4 надав їй пояснення, що відповіді станом на 13.01.2025 року отримала, але він сказав неправду, тому вона викликала поліцію 13.01.2025 року.

14.01.2025 року діловод ОСОБА_10 вручила їй відповідь на заяву від 09.01.2025 року. Щодо заяв станом на 14.01.2025 року отриманні ЦНАПом 10.01.2025 від ОСОБА_3 та 10.01.2025 року від ОСОБА_9 залишені без реєстраційних номерів та підписів отримувачів.

Вважає, що 13.01.2025 року з її боку хибного виклику не було. Однак, протокол не оскаржувався.

На підставі вище викладеного просила:

1.Визнати бездіяльність слідчих, які за заявою ОСОБА_3 не внесли відомості про злочин до ЄРДР;

2.Зобов`язати внести відомості про злочин зі сторони поліцейських ОСОБА_5 , ст.. лейтенанта ОСОБА_11 , та всіх осіб котрі причасні до фабрикації адміністративного протоколу від 10.01.2025 року, та керівника ОСОБА_7 , яка разом з поліцейськими, шляхом надання не правдивої інформації сфабрикували хибний виклик 13.01.2025 року за заявою ОСОБА_3 від 13.01.2025 року та розпочати досудове розслідування;

3.Визнати ОСОБА_3 потерпілою;

4.Зобов`язати слідчих надати ОСОБА_3 витяг з ЄРДР з номером кримінальної справи;

5.Скасувати надуманий адміністративний протокол від 10.01.2025 року за ст.. 173 КУпАП та скасувати штраф в розмірі 3400 грн. за відсутністю її правопорушення.

В судовому засіданні скаржниця підтримала скаргу та наполягала на її задоволенні.

Прокурор, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до частини третьої статті 306КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку скаржниці, вважає за можливе зазначити наступне.

Що стосується вимог скаржника щодо визнання бездіяльності слідчих, які за заявою ОСОБА_3 не внесли відомості про злочин до ЄРДР, то слідчий суддя вважає, що скарга в цій частині задоволенню не підлягають, з огляду на положення ст.307 КПК України, якими не передбачено визнання протиправною бездіяльність уповноважених осіб за результатами розгляду скарги.

Що стосується зобов`язання внести відомості про злочин зі сторони поліцейських ОСОБА_5 , ст.. лейтенанта ОСОБА_11 , то слідчий суддя то слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.303КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Слідчим суддею встановлено, що 13.01.2025 (16.01.2025) ОСОБА_3 звернулась з заявою до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, поліцейськими ОСОБА_5 та ОСОБА_12

22.01.2025 року т.в.о. начальника Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було затверджено висновок про наслідки перевірки звернення ОСОБА_3 . Згідно висновку, було встановлено, що 16.01.2025 року до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_3 , якій вона просить скасувати адміністративний штраф в розмірі 3400 грн. та адміністративний протокол за ст.. 173 КУпАП. Під час розгляду звернення було встановлено, що 10.01.2025 року о 11-02 год. під час несення служби, на службовий планшет надійшло повідомлення «Злочин ЦНАП». На місце події було направлено наряд ГРПП, де прибувши на місце події встановлено, що остання здійснила завідомо неправдивий виклик. Було опитано ОСОБА_13 , який повідомив, що заявниця прийшла до нього за місцем роботи, погрожувала йому фізичною розправою, та нецензурно висловлювалась в його бік. Поліцейський ВРПП Нікопольського РУП ст.. лейтенант поліції ОСОБА_14 надав письмовий рапорт в якому вказав, що під час несення служби з 08-00 год. 10.01.2025 до 08-00 год. 11.01.2025 року спільно з поліцейським ВРПП Нікопольського РУП ст.. лейтенантом поліції ОСОБА_5 було отримано повідомлення за фактом «Злочин ЦНАП». Прибувши у відділення ЦНАП смт. Червоногригорівка, остання відмовилась від будь-якого спілкування, заважала працювати працівникам ЦНАПу, на останню було складено адміністративний протокол згідно ВАД №18239 відповідно до ст.. 173 КУпАП. Факт щодо можливих неправомірних дій з боку поліцейських Нікопольського РУП не знайшло свого об`єктивного підтвердження Поліцейські діяли в межах чинного законодавства України. А тому розгляд справи було завершено та матеріали звернення списані до справи Нікопольського РУП.

Станом на 29.01.2025 року відомості до ЄРДР так і не були внесені.

Відповідно до ч. 1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

Отже, оскаржена бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Такі ж висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Враховуючи вищенаведене, оскільки слідчим суддею встановлено, що всупереч вимогам ст.214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення на підставі повідомлення ОСОБА_3 від 13.01.2025 (16.01.2025) до ЄРДР не внесені, вважаю, що у цій частині необхідно скаргу задовольнити, зобов`язавши Нікопольський РУП ГУНП в Дніпропетровській області внести заяву ОСОБА_3 від 13.01.2025 (16.01.2025) року в частині заяви щодо незаконного позбавлення її волі та розпочати досудове розслідування.

Що стосується зобов`язання внести відомості про злочин зі сторони поліцейських ОСОБА_5 , ст.. лейтенанта ОСОБА_11 , та всіх осіб котрі причасні до фабрикації адміністративного протоколу від 10.01.2025 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Склад кримінального правопорушення це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а не із повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4, 5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

При цьому, основним критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

Проте, основним критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

10.01.2025 року інспектором ВРПП нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 , було складено адміністративний протокол стосовно ОСОБА_3 за ст.. 173 КУпАП.

13.01.2025 (16.01.2025) року ОСОБА_3 звернулась до слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, однак протокол не оскаржувався.

Доводи викладені у її заяві ґрунтуються на її незгоді з даним адміністративним протоколом, що не відповідає вимогам ст.214 КПК України.

При цьому, всупереч доводам скаржника, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Крім того, враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється на основі принципу змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку, що заявник не довів існування бездіяльності органу досудового розслідування, що, як наслідок, свідчить про необґрунтованість та безпідставність вимог скарги.

Тому скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скаржника, щодо визнання її потерпілою, то відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

ОСОБА_3 є заявником у кримінальному провадженні.

Рішення про відмову у визнанні потерпілим органом досудового розслідування не приймалось.

Тому скаржником заявлено вимогу, яка виходить за межі рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, відповідно до ст.. 303 КПК України та є передчасною, оскільки відомості про вчинене кримінальне правопорушення не внесені.

Тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог щодо зобов`язання слідчих надати ОСОБА_3 витяг з ЄРДР з номером кримінальної справи, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Оскільки відомості за заявою ОСОБА_3 від 13.01.2025 (16.01.2025) до ЄРДР не внесені, тому слідчий суддя не вбачає на даний час підстав для задоволення скарги в цій частині.

Що ж стосується вимог скаржника в частині скасування надуманого адміністративного протоколу від 10.01.2025 року за ст.. 173 КУпАП та скасування штрафу в розмірі 3400 грн. за відсутністю її правопорушення, то слідчий суддя вважає, за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Ч.2 ст. 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені п.п. 5,6 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, розгляд питання щодо незгоди скаржниці з протоколом про адміністративне правопорушення, не передбачений за правилами КПК України, оскільки такі вимоги можуть бути заявлені в порядку адміністративного судочинства.

Тобто, скаржницею оскаржується бездіяльність органу досудового розслідування, яка не входить в перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, як визначено ч. 1 ст. 303 КПК України, тому скарга в цій частині також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 306, 307, 214 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити частково.

Зобов`язати Нікопольський РУП ГУНП в Дніпропетровській області внести заяву ОСОБА_3 від 13.01.2025 року (16.01.2025 року) ЄО №1670, в частині заяви щодо незаконного позбавлення її волі та розпочати досудове розслідування.

В іншій частині відмовити.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 535 КПК України, повідомити суд, про виконання даної ухвали.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1