Справа № 283/1728/23
провадження №1-кп/283/42/2025
У Х В А Л А

06 лютого 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальне провадження внесене 03 липня 2023 року в ЄРДР за №0000057 по обвинуваченню ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000057 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду, оскільки угода укладена відповідно до норм чинного КПК України. Згоду на її укладення було надано законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла. Провину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнає в повному обсязі. Призначене відповідно до угоди покарання, йому зрозуміло. Угода ним була укладена добровільно, примусу не було. Він розуміє своє право на повний судовий розгляд, наслідки укладення вказаної угоди ним зрозумілі. Просив затвердити угоду. Разом з тим, відмовився від дачі показань під час судового розгляду, чим порушив умови п.3.3. угоди про визнання винуватості від 14.07.2023.

Захисник адвокат ОСОБА_6 зазначив, що угода про визнання винуватості була укладена в його присутності. Жодних порушень під час складання угоди винуватості не було. Просив затвердити угоду.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено два види угод, один з яких - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, другий - угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання, звільнення від його відбування з випробуванням), наявність підстав для відмови в її затвердженні (ч.7 ст.474 КПК України), заслуховує думку сторін щодо можливості затвердження угоди, яка розглядається.

Відповідно до угоди від 14 липня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях і зобов`язався у судовому провадженні беззастережно визнати свою винуватість та співпрацювати зі стороною обвинувачення, відповідати на всі поставлені питання та не може замовчувати факти вчиненого ним кримінального правопорушення, а також буде давати показання під час судового розгляду. З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті, активному сприянні органу досудового розслідування під час розслідування, сторони погодились на призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно зі ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Крім цього, частиною першою ст. 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних даних, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінально покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про визнання винуватості, суд доходить до висновку про те, що прокурором під час укладення угоди про визнання винуватості не були враховані, як обставини, визначені у ст.470 КПК України, так і істотні умови угоди про визнання винуватості, передбачені ст.472 КПК України.

Узгоджена в угоді міра покарання, не відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого. Згідно предявленого обвинувачення ОСОБА_7 завдав малолітньому ОСОБА_4 6 ударів ремінцем в область нижньої частини спини (сідниць), завдавши останньому фізичного болю, та в цей же день ввечері долонею лівої руки наніс біля 13 травмуючих дій в область спини, спричинивши дитині тілесні ушкодження у вигляді синців, осаднення голови та тулубу. При цьому, в обвинувальному акті обставинами, які обтяжують вину обвинуваченого визнано вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини або у присутності дитини; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

За таких умов угода вочевидь не відповідає інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. Застосування неадекватно м`якого покарання вочевидь породжуватиме в осіб, що спричиняють умисні тілесні ушкодження малолітній особі, уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних дій, а за такого збільшення загрози життю та здоров`ю людей.

Суд, дослідивши зміст угод про визнання винуватості, вважає, що узгоджене сторонами покарання є суттєво заниженим порівняно з тим, що було б призначене обвинуваченому у разі доведення судового розгляду до завершення без укладення угоди, суд дійшов до висновку, що прокурором під час їх укладення не в повній мірі були враховані, як обставини, визначені у ст. 470 КПК України, так і істотні умови угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами покарання є поверхневим, формальним та таким, що не відповідає загальним засадам призначення покарання, закріпленим в ст. 65 КК України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, угоди про визнання винуватості, укладені в рамках вказаного кримінального провадження, суперечить вимогам КПК України та закону, не відповідають інтересам суспільства, а тому в силу вимог ч. 7 ст. 474 КПК України в їх затвердженні необхідно відмовити, а судове провадження продовжити у загальному порядку.

Керуючись ст.314, 315, 316, ч.7 ст.474 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка була укладена між прокурором Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_6 14 липня 2023 року.

Розгляд кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 липня 2023 року за №0000057 по обвинуваченню ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя