Справа № 201/2989/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку,-

за участі

заявника ОСОБА_3 ;

представника органу пробації - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_3 зазначає, що за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2021 його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строком 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Оскільки 11.01.2024 встановлений ОСОБА_3 іспитовий строк за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2021, закінчився, а ОСОБА_3 за час іспитового строку виконував покладені на нього обов`язки, тому він і просить звільнити його від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

У судовому засіданні ОСОБА_3 просив задовольнити заяву, оскільки він виконував покладені на нього обов`язки, до адміністративної відповідальності він не притягувався, однак у період іспитового строку він вчинив нове кримінальне правопорушення за яким рішення ще не прийнято, але наразі іспитовий строк закінчився, тому є всі підстави для його звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Прокурор ОСОБА_5 та представник Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у судовому засіданні заперечували проти звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, оскільки останнім у період іспитового строку було вчинено нове кримінальне правопорушення, остаточний вирок не ухвалено, справа перебуває на розгляді в Індустріальному районному суді міста Дніпропетровська.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_3 №158/2021, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Частиною 1 ст. 539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку у зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс умов, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 78 КК України.

Зокрема, такими умовами є: закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч. 4 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Так, судом було досліджено особову справу відносно ОСОБА_3 , де міститься Вимога УІАП ГУНП в Дніпропетровській області, з якої вбачається, що 29.02.2024 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2021 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.09.2024 вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29.02.2024 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Станом на 17.02.2025 рішення по справі не прийнято.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1,3 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання; у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відтак, доводи ОСОБА_3 , викладені у заяві про те, що після закінчення іспитового строку суд має звільнити останнього від призначеного основного покарання не узгоджуються з вищенаведеними вимогами кримінального закону, а також вимогами ч. 3 ст. 75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед - не вчинить нового кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначені положення КК України, суд зазначає, що законодавець не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду.

Доводи ОСОБА_3 що у випадку відмови у задоволенні його заяви буде порушена загальна засада кримінального провадження - презумпція невинуватості, так як відсутні докази вчинення ним нових злочинів і наявність вироку суду щодо нього, який набрав законної сили, не спростовують висновок суду в частині встановлення наявності обставин, передбачених ч. 3 ст. 75, ч. 1 ст. 78 КК України.

Суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_3 щодо порушення загальної засади презумпції невинуватості, оскільки судом в даному провадженні було встановлено лише факт наявності підозри у ОСОБА_3 30.06.2022 та обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК УКраїни, під час відбування ним іспитового строку, що впливає на законність рішення суду про звільнення ОСОБА_3 , засудженого з випробуванням, від призначеного покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2021, який набрав законної сили. При цьому суд звертає увагу, що при розгляді заяви ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання по закінченню іспитового строку, встановленого вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2021, не вирішується питання про доведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень за новим обвинуваченням за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та про наявність підстав для ухвалення в цьому провадженні нового вироку щодо нього.

Даний висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в Ухвалі суду від 02.12.2020 в справі №639/483/17(провадження №51-5735ск20 https://reyestr.court.gov.ua/Review/93268471 ).

За таких обставин, вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2021 до вирішення по суті нового кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, є передчасним, оскільки це має вирішальне правове значення щодо можливості застосування положень ст. 78 КК України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про неможливість задоволення заяви ОСОБА_3 про його звільнення від відбування покарання по закінченню строку випробування.

Керуючись ст. 75, ч. 1, 3 ст. 78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 2 ст. 165 КВК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_6