Справа № 947/6499/25
Провадження № 1-в/947/80/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працюючої, з середньою освітою, не заміжню, маючу на утриманні неповнолітню дитину та матір інваліда 2 групи, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 31.03.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Київський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області звернувся до суду з поданням про направлення звільненої від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду відносно ОСОБА_6 посилаючись на те, що 14.07. 2023 року ОСОБА_6 була ознайомлена з порядком та умовами іспитового строку та покладеними на неї судом обов`язками, про що нею особисто, заповнена підписка. В період строку випробування ОСОБА_6 вимоги ст. 77 КК України, ч.3 ст. 164 КВК України, визначені законом та покладені на неї судом виконувала частково, а саме: 06.05.2024 року, 20.05.2024 року, 03.06.2024 року та 17.06.2024 року, не прибула для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, за що 13.05.2024 року, 21.05.2024 року, 24.06.2024 року їй було винесено попередження. Під час іспитового строку притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, за що на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Крвім того 28.05.2024 року відносно ОСОБА_6 до Київського районного суду направлении матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом за ч.4 ст. 185 КК України. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2024 року ОСОБА_6 оголошена у розшук.

Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 підтримав зазначене подання та просив його задовольнити.

ОСОБА_6 завчасно повідомлена про судове засідання, до суду не прибула, клопотань не надала, а тому подання розглядається судом відповідно до ст. 539 КПК України без її участі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, який вважав не можливим задовольнити подання, суд дійшов до наступного висновку.

Суд виходить з того, що ч. 2 ст.78 КК України передбачено спеціальні підстави для направлення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, для відбування призначеного вироком суду покарання невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення. Встановлення наведених підстав повинно засвідчувати той факт, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 та ст. 166 КВК України встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування зазначеного покарання, зокрема, коли засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладені на засудженого судом.

Частинами 3 та 4 ст. 166 КВК України передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджена вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. ст.. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Даний вирок набрав законної сили 02.05.2023 року та 04.07.2023 року прийнятий до виконання Київським РВ філії ДУ «центр пробації» в Одеській області. Згідно матеріалів особової справи №189/2023 засуджена 14.07.2023 була письмово ознайомлена з порядком та умовами проведення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на неї судом, а також наслідками у разі допущення порушень порядку відбування іспитового строку. За період 2023 року по 06 травня 2024 року покладені на не неї обов`язки виконувала. В період з 04.06.2024 року по 07.06.2024 року перебувала на лікуванні в ЛОР відділенні в ВЕМД КНПМ « МКО №1» ОМР.

Перевіряючи обгрунтованість внесеного органом пробації подання про скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на те, що при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, оскільки сам факт вчинення адміністративних правопорушень не є самостійною, безпосередньою підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного судом.

Вчинення засудженою ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, в сукупності з обставинами провадження, згідно яких остання з`являлася до органу пробації у визначені дні явок, свідчить про відсутність умислу засудженої на ухилення від відбування покарання з випробуванням та небажання стати на шлях виправлення, та не може бути безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання.

Крім того, згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Судом також встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 185 ч.4 КК України, розгляд якого ще триває, тому поки суд не винесе обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_6 , який вступить в законну силу, на підставі ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 КПК України, не можна стверджувати, що вона в період іспитового строку вчинила новий злочин.

При цьому, констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 КПК України, вважається невинуватою.

Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно якої сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27.10.1999 р. у справі №1-15/99).

Крім того в випадку визання судом ОСОБА_6 винуватою у вчинені нового кримінального правопорушення, питання щодо призначення покарання в порядку КК України буде вирішуватися судом при прийнятті остаточного рішення по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання (подання) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_6 і вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_5 , про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покараня вироком, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Матеріали особової справи №189/2023 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, для подальшого виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1