Справа № 438/1376/23
Провадження № 1-кп/438/22/2025
В И Р О К

іменем України

08 квітня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000761 від 28.04.2023 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого неофіційно, несудимого, військовозобов`язаного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешкаючого в АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 28.04.2023 р., близько 22:15 год., у м. Борислав Львівської області, по вул. Дрогобицька, поблизу будинку № 124, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним в напрямку до м. Дрогобич, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився на проїзній частині дороги в горизонтальному чи близькому до нього положенні, спричинивіпи останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи, наступні тілесні ушкодження: поєднану травму у вигляді відкритої черепно- мозкової травми: забійно-рвані рани голови, уламкові дірчасті та лінійні переломи кісток склепіння та основи черепа з травматичними субдуральними та субарахноїдальним крововиливами, крововиливами та розміченням речовини головного мозку; переломи правої ключиці та ребер (з 2-го по 4-те по передній пахвинній лінії) справа; відкритий перелом правої стегнової кістки; множинні садна на тілі, які відносяться до тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (завдання), тобто своїми діями ОСОБА_5 поставив потерпілого ОСОБА_6 в небезпечний для життя стан, та після скоєного покинув місце дорожньо-транспортної пригоди не надавши останньому допомоги.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, яку він сам поставив в небезпечний для життя стан, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю. Суду показав, що, дійсно, 28.04.2023 р., близько 22:15 год., він, керуючи належним йому автомобілем «ВАЗ 21099» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по вул. Дрогобицькій у м. Бориславі у напрямку м. Дрогобич до місця свого мешкання. Поблизу будинку № 124. На вулиці було темно, накрапував дощ, видимість була недостатньою. В один з моментів обвинувачений раптом побачив на дорозі прямо перед автомобілем темне п`ятно, та не встигнувши вчасно відреагувати, переїхав його. Злякавшись, що це могла бути людина, обвинувачений продовжив рухатися далі. Приїхавши додому, вирішив повернутися на місце пригоди назад, але не встиг, оскільки вже був затриманий поліцейськими. У скоєному щиро покаялася, просив її суворо не карати.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї провини в інкримінованому йому діянні та цивільного позову, погодження з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ним змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу, підтверджують процесуальні витрати та щодо речових доказів.

Таким чином суд дійшов висновку, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим наявні, діяння, у вчиненні яких він обвинувачується, мали місце.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

ОСОБА_5 винуватий у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та підлягає за це покаранню.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а ще має бути і необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він несудимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності. Обвинувачений одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, одна дитина є інвалідом, також має дружину-інваліда. ОСОБА_5 неофіційно працює, характеризується позитивно, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання, при судовому розгляді не встановлено.

Відповідно до висновку Дрогобицького районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області (досудової доповіді) від 28.03.2024 р., з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень покарання за ч. 1 ст. 135 КК України у вигляді обмеження волі у середніх межах санкції вказаної статті КК України, не знаходячи підстав для обрання інших видів або розмірів покарання.

Однак, приймаючи до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, та, на підставі ст. 75 КК України, вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю у мінімальних межах, передбачених ч. 4 ст. 75 КК України, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши їх арешт.

Процесуальні витати у даному кримінальному провадженні не понесені.

У кримінальному провадженні цивільного позову не заявлено, підстав для застосування запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому у вигляді одного року і шести місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк в три роки, та на підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання, - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , та який зберігається на стоянці Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області - повернути за належністю, скасувавши його арешт;

змив речовини бурого кольору та фрагмент біологічної речовини, здані до камери зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області знищити, скасувавши їхній арешт;.

одяг та взуття з трупа ОСОБА_6 , а саме: кепку темно-синього кольору, куртку чорного кольору, штани темно-сірого кольору з ременем чорного кольору, светр чорного кольору з капюшоном, футболку білого кольору, труси різнокольорові, шкарпетки білого кольору, пару черевиків чорного кольору, здані до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області знищити, скасувавши їхній арешт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_9