УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000185 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодопідозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000185 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України функціонує інформаторська мережа, яка організована та створена для збору інформації розвідувального характеру з метою подальшого проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Так, громадянин України, солдат ОСОБА_6 , проходячи військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді заступника командира бойової машини - навідника оператора 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти, діючи умисно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, не виконавши своїх обов`язків громадянина України, визначених ст. 17 та ст. 65 Конституції України щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, у невстановлений слідством час, але не пізніше 20.08.2024 увійшов до складу агентурно-інформаторської мережі, яка здійснює свою діяльність на всій території України, завданням якої є збір інформації розвідувального характеру, з метою подальшої її передачі представникам країни-агресора для проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Так, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, переслідуючи корисливий мотив, надав згоду до збору та передачі інформації розвідувального характеру щодо точного розташування сил та засобів Збройних Сил України та інших підрозділів Сил оборони України на території Вінницької області, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості, встановлення GPS-координат місцевості за допомогою спеціального програмного забезпечення «Timemark» неподалік лінії фронту, де активно ведуться бойові дії країною-агресором, які в подальшому передавав представникам країни-агресора для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження.

Для безпосереднього виконання свого злочинного задуму ОСОБА_6 , використовував додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», за допомогою якого передавав відому йому розвідувальну інформацію невстановленим представникам країни-агресора.

Зокрема, невстановлені представники країни-агресора, використовуючи аккаунт у додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», зареєстрований за номером № НОМЕР_2 із ідентифікатором (ім`я користувача) « ОСОБА_7 », аккаунт у додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», зареєстрований за номером № НОМЕР_3 та аккаунт під іменем « ОСОБА_8 », зареєстрований за номером мобільного телефону № НОМЕР_4 , систематично відпрацьовували завдання ОСОБА_6 , який використовував аккаунт у зазначеному месенджері, зареєстрований за номерами мобільного телефону № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 щодо отримання інформації, в якій зацікавлені останні, а саме про точне розташування сил та засобів Збройних Сил України та інших підрозділів Сил оборони України, розміщених на території Вінницької області, а також встановлення GPS-координат місцевості за допомогою спеціального програмного забезпечення «Timemark» неподалік лінії фронту на території Сумської області, де активно ведуться бойові дії країною-агресором.

Так, 20.08.2024, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Вінниця, отримавши завдання за невстановлених слідством обставин від представника країни-агресора щодо збору та передачі інформації розвідувального характеру щодо точного розташування сил та засобів Збройних Сил України та інших підрозділів Сил оборони України на території Вінницької області, та діючи у відповідності до його вказівок, використовуючи додаток «Bolt», замовив таксі для відбуття до місць вчинення протиправної діяльності та реалізації свого злочинного умислу.

У подальшому, у той же день, починаючи з 15 год. 02 хв., ОСОБА_6 , діючи у відповідності до вказівок представника країни-агресора, рухаючись автомобілем Dacia Sandero, НОМЕР_7 в якості пасажира, разом з водієм таксі ОСОБА_9 , який не ставився до відома ОСОБА_6 про його подальші злочинні наміри, прибув з м. Вінниці до місцевості неподалік с. Бохоники (Агрономічна сільська громада) Вінницького району Вінницької області, де під час зупинки в лісовій посадці, використовуючи мобільний телефони марки «Iphone», IMEI: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 здійснив відео/фотофіксацію військової техніки, яка знаходилась неподалік ґрунтової дороги поряд з даним населеним пунктом, а також периметру території НОМЕР_10 окремої радіолокаційної роти НОМЕР_11 радіотехнічного батальйону НОМЕР_12 радіотехнічної бригади ПС ЗСУ, та, усвідомлюючи, що військова техніка Сил Оборони України стане ціллю для ракетно-бомбових ударів збройних сил рф і надана ним інформація буде використана для планування і ведення збройними силами рф військових дій проти України, передав представникам країни-агресора виготовлений ним відеоматеріал.

Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію вказаного вище злочинного умислу, діючи на виконання завдання представників країни-агресора 12.09.2024 прибув на територію Сумської області та, перебуваючи у м. Білопілля Сумської області, що знаходиться неподалік лінії фронту, у період з 12.09.2024 по 20.09.2024, використовуючи власний мобільний телефон «Iphone», IMEI: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 із застосуванням програмного забезпечення «Timemark» здійснював відеофіксацію місцевості з визначенням GPS-координат місцевості за місцями перебування, і в подальшому передав відомості у вигляді відеоматеріалів, знімків екрану мобільного телефону в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із прив`язкою до номерів оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 представникам країни-агресора, які використовують аккаунт у додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», зареєстрований за номером № НОМЕР_2 із ідентифікатором (ім`я користувача) « ОСОБА_7 », аккаунт у додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», зареєстрований за номером № НОМЕР_3 та аккаунт під іменем « ОСОБА_8 », зареєстрований за номером мобільного телефону № НОМЕР_4 з метою коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження.

Від представників країни- агресора, за виконання вказаних вище завдань зі збору інформації та їх передання, ОСОБА_6 , неодноразово отримував у серпні - вересні 2024 року грошові перекази на банківські карти НОМЕР_13 (АТ «Таскомбанк»), НОМЕР_14 (АТ «Ощадбанк»).

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім цього, в порушення ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Конституції України, положень Військової присяги заступник командира бойової машини - навідник - оператор 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

28.03.2024 солдат ОСОБА_6 , вибув з району виконання бойового завдання на лікування до військового шпиталю АДРЕСА_1 ). Під час перебування на лікуванні у останнього виник злочинний умисел ухилитися від проходження військової служби.

В подальшому, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_1 , обіймаючи посаду заступника командира бойової машини - навідника - оператора 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою дезертирства, ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, солдат ОСОБА_6 самовільно залишив зазначене місце проходження служби з метою ухилитися від військової служби взагалі.

Увесь час молодший сержант ОСОБА_6 до місця проходження служби не прибував, а проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 24.09.2024, коли був затриманий правоохоронними органами за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із вчиненням іншого кримінального правопорушення.

28.03.2024 солдат ОСОБА_6 , вибув з району виконання бойового завдання на лікування до військового шпиталю АДРЕСА_1 ). Під час перебування на лікуванні у останнього виник злочинний умисел ухилитися від проходження військової служби.

Надалі, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_1 , обіймаючи посаду заступника командира бойової машини - навідника - оператора 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою дезертирства, ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, солдат ОСОБА_6 самовільно залишив зазначене місце проходження служби з метою ухилитися від військової служби взагалі.

Увесь час солдат ОСОБА_6 до місця проходження служби не прибував, а проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 24.09.2024, коли був затриманий правоохоронними органами за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із вчиненням іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

24.09.2024 о 20 год. 58 хв. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 615 КПК України та 25.09.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі нас строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна та відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України віднесений до особливо тяжких злочинів.

Постановою керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_10 від 19.11.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000185 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст.408 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 25.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний запобіжний захід визначено слідчим суддею до 20 год. 58 хв. 25.12.2024.

Вина підозрюваного у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000338 від 11.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України за фактом вчинення невстановленим особами підпалу релейних шаф сигнальної установки № 5 та № 7, які знаходяться на перегоні ст. Голендри- ст. Гулівці Вінницької дистанції колій.

02.12.2024 процесуальним керівником матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000185 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України та матеріали кримінального провадження № 0000338 від 11.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000185, оскільки встановлено причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюються ці розслідування.

Закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні в строк, який спливає 25.12.2024 неможливо внаслідок складності цього кримінального провадження, що зумовлено у тому числі встановленням нових епізодів злочинної діяльності ОСОБА_6 , з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого розслідування та подальшого судового розгляду, у кримінальному провадженні необхідно виконати слідчі та процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.

Крім того, в рамках кримінального провадження призначені та проводяться судово-біологічні експертизи щодо речей, вилучених з місця події за фактом вчинення підпалів релейний шаф сигнальної установки №5 та № 7 на ділянці колії ст. Голендри ст. Гулівці ВП «Жмеринської дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «ПЗЗ» АТ «Укрзалізниця», але через значну завантаженість експертної установи зазначені експертизи на даний час не проведенні.

Виконати перераховані процесуальні дії у тримісячний термін не представляється за можливе, у зв`язку з існуванням об`єктивних причин, а саме через складність даного кримінального провадження, яка полягає у великій кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дій, встановленням на даний час нових епізодів злочинної діяльності ОСОБА_6 , у зв`язку із чим виникла необхідність у проведенні додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що потребує додаткового часу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2024 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 5 (п`яти) місяців, а саме до 25.02.2025.

На даний час обставини та ризики зазначені у ст. 177 КПК України, які стали підставою застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України.

При цьому, у даному кримінальному провадженні встановлено причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення підпалів релейних шаф сигнальної установки №5 та № 7 на ділянці колії ст. Голендри ст. Гулівці ВП «Жмеринської дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «ПЗЗ» АТ «Укрзалізниця», які мають важливе народногосподарське/оборонне значення, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України (Диверсія), санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення.

Санкцією ч. 2 ст. 111 КК України (Державна зрада) також передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення.

Крім того, слід врахувати те, що у підозрюваного відсутні міцні сімейні та соціальні зв`язки, оскільки у нього відсутні на утриманні особи, він має розвинуті зв`язки із представниками держави-агресора, вже самовільно залишив місця служби з метою ухилитися від військової служби, і з метою уникнення кримінальної відповідальності, може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території, а тому перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчинення аналогічного кримінального правопорушення, оскільки має стійкі контакти з представниками рф та, зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, що може призвести до подальшої шкоди національним інтересам та обороноздатності України, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні по суті клопотання покладався на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні по суті клопотання покладався на розсуд суду.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Слідчим відділом УСБ України у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000185 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України.

В рамках вказаного провадження 25.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України.

Крім того, слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000338 від 11.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України за фактом вчинення невстановленим особами підпалу релейних шаф сигнальної установки № 5 та № 7, які знаходяться на перегоні ст. Голендри- ст. Гулівці Вінницької дистанції колій.

02.12.2024 процесуальним керівником матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000185 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України та матеріали кримінального провадження № 0000338 від 11.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000185, оскільки встановлено причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюються ці розслідування.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

26.09.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 Вінницьким міським судом Вінницької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000185 до п`яти місяців.

Підставами для постановлення вищевказаних ухвал суду було доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того у підозрюваного відсутні міцні сімейні та соціальні зв`язки, він має розвинуті зв`язки із представниками держави-агресора, самовільно залишив місця служби з метою ухилитися від військової служби, а тому перебуваючи на волі може продовжити вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Таким чином, прокурором та слідчим в судовому засіданні було доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме необхідність проведення слідчих дій.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного (одружений, має постійне місце проживання).

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, нормами вказаної статті встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, зокрема ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, за яку передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Зазначені у клопотанні обставини вказують про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Оскільки обставини на які посилався суд при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою строком на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 21.02.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя