КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/1106/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1723/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Дубовий Гай, Прилуцький р-н, Чернігівська обл., не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, на строк два місяці, тобто до 16.03.2025 року (включно), із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду, докласти зусиль до пошуку роботи.

Вказані обов`язки покладено на ОСОБА_7 строком до 16 березня 2025 року.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваного покладено на органи Національної поліції за місцем його проживання.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року та постановити нову ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 є таким, що не зможе запобігти встановленим ст. 177 КПК України ризикам. На думку прокурора вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор вважає, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не оцінено ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, можливості вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

На думку прокурора, судом не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме, у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою подальшого збуту, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Апелянт стверджує, що відповідні доводи та надані на їх обґрунтування докази судом залишені поза увагою у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також належним чином не враховано тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Вважає, що слідчий суддя у зв`язку з неповнотою судового розгляду, яка полягала у неврахуванні наведених у даній апеляційній скарзі обставин помилково дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_11 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження №0000244, відомості про яке внесені 15.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

15.01.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України.

16.01.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

17.01.2025 року слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , за погодження з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , визначивши незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), як основне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за допомогою мобільного додатку «Telegram», що був встановлений на належному йому мобільному телефоні, у переписці із невстановленою досудовим розслідуванням особою, профіль якої підписаний « ОСОБА_12 », що здійснює збут наркотичних засобів та психотропних речовин, домовився щодо незаконного придбання вищезазначених психотропних речовин, з метою подальшого роздрібного збуту на систематичній основі, шляхом здійснення «закладок», тобто схованок з речовинами в публічно доступних місцях.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, місці та спосіб, ОСОБА_7 отримав психотропні речовини, що були упаковані у згортки клейкої стрічки, в яких полімерні пакети із речовинами та розпочав зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Так, 15.01.2025 року о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, місце відпочинку «Хутір», під час безпосереднього здійснення «закладок», тобто схованок з речовинами, працівниками поліції затриманий ОСОБА_7 , в якого під час особистого обшуку виявлено та вилучено 18 (вісімнадцять) згортків клейкої стрічки, в яких полімерні пакети із кристалічною речовиною, в 1 (одному) із яких наявна особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,321 г., яку ОСОБА_7 , умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою подальшого збуту, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

Слідчий посилався на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого та суду, окрім того, підозрюваний має місце реєстрації в іншій області;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які володіють необхідною інформацією, яка має значення для кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності або полегшення свого становища, зокрема свідками є поняті, які були присутні під час вилучення заборонених в обігу психотропних речовин у підозрюваного. Крім того, стороною досудового розслідування встановлюються особи, які можуть мати відношення до незаконної діяльності ОСОБА_7 , або яким відомо про незаконну діяльність;

- вчиняти нові злочини, оскільки не виключено слідством, що підозрюваний може визначити збут наркотичного засобу, як джерело доходів.

Вказаним ризикам, на думку слідчого, може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, на строк два місяці, тобто до 16.03.2025 року (включно), із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду, докласти зусиль до пошуку роботи.

Вказані обов`язки покладено на ОСОБА_7 строком до 16 березня 2025 року.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваного покладено на органи Національної поліції за місцем його проживання.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його вік, поведінку, зокрема, під час затримання та розгляду клопотання, усвідомлення наслідків вчинення своїх дій, враховуючи, що підозрюваний проживає у м. Києві у гуртожитку, має сплачувати за нього кошти, батьки в м. Києві не проживають, він має неофіційній заробіток у службі доставки, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби буде необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами, а саме:

- рапортом про виявлення кримінального правопорушення;

- протоколом затримання ОСОБА_7 ;

- протоколом проведення огляду місця події, відповідно до якого слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві в парку «Партизанської слави» у Дарницькому районі міста Києва, було виявлено та вилучено згорток з психотропною речовиною;

- протоколом огляду кімнати за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого за місцем мешкання ОСОБА_7 виявлено та вилучено згортки із кристалічними речовинами;

- протоколами допитів свідків;

- висновком експертизи №СЕ-19/111-25/3230-НЗПРАП від 16.01.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підтвердженою також на думку колегії суддів, є і наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що останній усвідомлює тяжкість покарання за вчинення злочину, а саме - до 10 років позбавлення волі, та вчинив інкриміновані йому дії з метою отримання прибутку.

При цьому, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

Також, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на свідків у кримінальному провадженні.

З такими висновками погоджується колегія суддів та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, його вік, поведінку, зокрема під час затримання та розгляду клопотання, усвідомлення наслідків вчинення своїх дій, враховуючи, що підозрюваний проживає у м. Києві у гуртожитку, має сплачувати за нього кошти, батьки в м. Києві не проживають, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та не враховано тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, що зумовлює високий ступінь ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду є необґрунтованими та спростовуються змістом оскаржуваного рішення слідчого судді, яке містить відповідні висновки з приводу цих обставин. Крім того, виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона обвинувачення під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням змісту повідомленої ОСОБА_7 підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а також враховуючи обставини кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби - без змін, оскільки, на думку колегії, саме такий запобіжний захід у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4