Справа № 712/856/25
Провадження № 1-кс/712/1596/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у справі №712/856/25,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 у справі №712/856/25, а саме водійського посвідчення, серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 22.01.2025 до Черкаського районного управління поліції ГУНІ в Черкаській області надійшло повідомлення від працівника поліції, про те, що 22.01.2025, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керувавши транспортним засобом "Опель Вектра", р.н. НОМЕР_2 , пред?явив посвідчення водія серії НОМЕР_3 , яке містить ймовірні ознаки підробки

22.01.2025 року Черкаським ВП ГУНІ в Черкаській області внесено відомості до ЄРДР за №0000099 за фактом підробки посвідчення водія серії НОМЕР_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході виїзду на місце події слідчо-оперативної групи Черкаського районного управління поліції ГУН в Черкаській області за вище вказаною адресою проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено водійське посвідчення на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , видане РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДАІУМВС України у Черкаській області від 27.01.2007, яке відповідно до бази ІПНП України не рахується за даною особою, яке вилучено та поміщено до сейф- пакету НПУ СКІ 1192516.

У ході досудового розслідування проведено ряд оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, однак встановити інформацію, яка могла б дозволити встановити об?єктивну істину в кримінальному провадженні не представилось можливим, оскільки посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДАІ УМВС України у Черкаській області від 27.01.2007 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно висновку експерта N? CE-19/124-25/1577-ДД від 30.01.2025 року, відповідає бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу України.

Згідно показів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вищезазначене посвідчення водія останній отримав у 2007 році в РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДА УМВС України у Черкаській області у визначеному законодавством порядку.

24.01.2025 відповідно до ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси №712/856/25 накладено арешт на водійське посвідчення на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , видане РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДА УМВС України у Черкаській області від 27.01.2007. 18.02.2025 за вх. №31/31/7141-1730-2025 отримано відповідь з ТСЦ 7141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області, де зазначено, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 27.01.2007 року, що виданий РЕР ДАІ м. Сміла.

З урахуванням отриманих доказів 24.02.2025 року дізнавач СД Черкаського ВП ГУНІ в Черкаській області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000099, яке внесене до ЄРДР 22.01.2025 за ч.4 ст. 358 КК України.

Зазначає, що оскільки кримінальне провадження закрите, необхідність у застосуванні арешту посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке визначене ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 року у справі №712/856/25, відпала.

Заявник та представник заявника адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, адвокат ОСОБА_5 подав заяву, у якій просить клопотання заявника розглядати без їх участі та задовольнити у повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, проти скасування арешту не заперечує, оскільки кримінальне провадження 24.02.2025 закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що подане клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 у справі №712/856/25 накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події від 22.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , видане РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДАІ УМВС України у Черкаській області від 27.01.2007.

Постановою дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 24.02.2025 кримінальне провадження №0000099 від 24.02.2025 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У справі, що розглядається, встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, закрито, враховуючи вищевикладене на даний момент відсутні підстави та подальшої необхідності для продовження арешту водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДАІ УМВС України у Черкаській області від 27.01.2007, слідчий суддя приходить до висновку, що потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Наявність арешту позбавляє заявника права мирного володіння та користування належним йому майном, що є порушенням конституційних прав.

Аналогічна позиція викладена ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16: «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31.10.1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справах «Маестрі проти Італії» [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява № 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; «Ассанідзе проти Грузії» [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява № 71503/01, п. 198, ECHR 2004-ІІ; «Ілашку та інші проти Молдови та росії» [ВП], заява № 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що на теперішній час підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , видане РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДАІ УМВС України у Черкаській області від 27.01.2007 - відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи факт закриття кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності (користування), завдання кримінального провадження, розумні строки, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 9, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 у справі №712/856/25 на водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , видане РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДАІ УМВС України у Черкаській області від 27.01.2007, та повернути його власнику ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1