Дата документу 20.02.2025Справа № 554/1909/25
Провадження № 1-кс/554/2974/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000197 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

в с т а н о в и л а:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5», червоного кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання та використання; визначити місцем зберігання при встановленні місцезнаходження названого транспортного засобу штраф майданчик, розташований за адресою: с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, вул. Кременчуцька, 2-В.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000197 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як слідує зі змісту з ЄРДР, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за фактом надходження до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області письмової заяви від ОСОБА_5 про те, що невідома особа, діючи умисно, шляхом обману заволоділа автомобілем марки CADILLAC CT5, ДНЗ - КА66721С, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , чим завдала останньому матеріального збитку.

Слідчий вказує, що 13.02.2025 під час допиту потерпілого ОСОБА_5 було встановлено, що 16-17.01.2025 року ввечері він зустрівся із ОСОБА_6 , де він, дійшовши згоди в усній формі, щодо здійснення купівлю-продажу автомобілів, шляхом їх обміну, а саме автомобіль марки «CADILLAC» моделі «CT5», ДНЗ - КА66721С, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , на автомобіль марки «AUDI» моделі «А8», ДНЗ - НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , який по документам належить ОСОБА_7 .

Однією з умов домовленості по обміну автомобілями, було надання кожною стороною доручення на право керування та розпорядження вказаними автомобіля. Обмін автомобілями здійснювався в населеному пункті м. Пирятин, а саме 18.01.2025 року, на АЗС WOG за участі декількох сторін: був присутній особисто потерпілий на власному вищевказаному авто, який мав намір обміняти його; на автомобілі AUDI A8 приїхала інша особа, з якою начебто домовився ОСОБА_6 , що він прижене цей автомобіль. Хто саме, був той чоловік, мені не відомо, назвався на ім`я ОСОБА_8 . Відбувся обмін автомобілями і сторони роз`їхалися

В подальшому, за зверненням ОСОБА_9 , потерпілий виписав доручення у нотаріуса ОСОБА_10 , на особу яку вказав ОСОБА_9 , а саме гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку був перереєстрований автомобіль «Cadillac» і наступного дня надіслав його Новою поштою на м. Київ ОСОБА_12 .

В подальшому, після переоформлення автомобіля, при його намаганнях зв`язатись з ОСОБА_9 , він видалив повністю всю переписку та обірвав контакти, а також не надіслав доручення на керування та розпорядження транспортним засобом, на яке відбувся обмін.

12.02.2025 транспортний засіб автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5», червоного кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 було оголошено в розшук у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000197 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

19.02.2025 року слідчому СВ Полтавського РУП ОСОБА_3 наданий від потерпілого ОСОБА_5 цивільний позов у рамках даного кримінального провадження для забезпечення відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину, на суму 1578140,892 грн. до ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .

Також надійшло клопотання про арешт майна для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, а саме на автомобіль марки «CADILLAC» моделі «CT5», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 .

На даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.

Таким чином, з метою забезпечення цивільного позову, існує необхідність у накладенні арешту на майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з?явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд клопотання просив проводити без його участі. Клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Судом повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання цивільний позивач ОСОБА_5 , проте останній у судове засідання не з?явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження, є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до частини 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

За ч. 1 ст. 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчими Слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 по матеріалах кримінального провадження заявлено цивільний позов до цивільних відповідачів (підозрюваних у кримінальному провадженні) ОСОБА_6 та ОСОБА_12 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.190 КК України, у якому останній просить стягнути з підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 1578140,892 грн.

Також з матеріалів клопотання слідує, що ОСОБА_5 звернувся до слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна (легкового автомобіля CADILLAC CT5, 2020 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 ) для забезпечення поданого ним цивільного позову.

Таким чином, зі змісту вказаного цивільного позову слідує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_12 мають процесуальний статус підозрюваних у кримінальному провадженні, тобто останнім повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчим надано достатні дані, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , дослідження матеріалів справи у сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні, та існує вірогідність, що до їх вчинення можуть бути причетні останні, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на наявність у матеріалах кримінального провадження цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення з цивільних відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_12 завданої йому кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди у розмірі 1578140,892 грн. (середня ринкова вартість автомобіля марки «CADILLAC» моделі «СТ5» на час звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яким, шляхом обману, заволоділи сторонні особи), враховуючи наявність достатніх підстав уважати, що до даного злочину, яким ОСОБА_5 завдано майнової шкоди в розмірі 1578140,892 грн., можуть бути причетними ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , слідчий суддя вважає, що на останніх може бути покладено обов`язок відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зокрема й за рахунок реалізації зазначеного майна, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту названого транспортного засобу з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співрозмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, слідчий суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч. 5 ст. 173 КПК України).

Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав уважати, що не накладення арешту на майно, зазначене слідчим у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших негативних наслідків, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження.

Тому, враховуючи доведеність слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що заборони відчуження, розпоряджання та користування майном виправдає у цьому випадку ступінь втручання у право власності. Наявність очевидно негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, сприятимуть досягненню мети щодо забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), таке втручання у право на власність є пропорційним, тому клопотання підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст.131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а :

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5», червоного кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання та використання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1