Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/939/25
У Х В А Л А

17.02.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГНУП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 15 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК Україн, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГНУП в Закарпатській області ОСОБА_3 здійснюючи досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 15 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 14.02.2025 року надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , яка просить прийняти міри до невідомої для неї особи, яка 14.02.2025 року близько о 20 годині знаходячись біля будинку №6 по вул. Корятовича в м. Виноградів, відкрито заволоділа з її руки гаманцем в якому були наявні грошові кошти в сумі 30 доларів США, 2300 гривень, пенсійне посвідчення видане на її ім`я та банківська картка "Райфайзен Банк Аваль", завдавши при цьому їй матеріальної шкоди.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 15 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

15 лютого 2025 року в ході проведення огляду місця події на підставі добровільної згоди власника ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 в період часу з 01 год. 50 хв. по 02 год. 30 хв. який проводився старшим слідчим слідчого відділення ВП №1 Берегівського РВП капітаном поліції ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено: 30 доларів США, 290 гривень, пластикову картку Money24, пластикову картку до аптеки Хустфарм, пластикову картку до мобільного номеру компанії «Vodafone» НОМЕР_1 , поламане на частини пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , які упаковано до спец пакету ВУМ 1001490 та поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

15 лютого 2025 року, під час затримання старшим слідчим слідчого відділення ВП №1 Берегівського РВП капітаном поліції ОСОБА_3 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено: чоловічу куртку чорного кольору, з надписом на ній «PRADA», пару чоловічих кросівок з надписом на них «Reebok», жіночий гаманець, червоного кольору, які упаковано до поліетиленового пакету та поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ ВП №1 Берегівського РВП капітана поліції ОСОБА_3 , вилучені 30 доларів США, 290 гривень, пластикова картка Money24, пластикова картка до аптеки Хустфарм, пластикова картка до мобільного номеру компанії «Vodafone» НОМЕР_1 , поламане на частини пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , які упаковано до спец пакету ВУМ 1001490, чоловіча куртка чорного кольору, з надписом на ній «PRADA», пара чоловічих кросівок з надписом на них «Reebok», жіночий гаманець, червоного кольору, які упаковано до поліетиленового пакету, визнані речовим доказом, з метою їх збереження та проведення слідчих дій та судових експертиз.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Не накладення арешту на майно може призвести до того, що власники майна знищать чи змінять наявну на носіях інформацію, відчужать їх іншим особам, що призведе до неможливості їх дослідження у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі та майно - відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Не накладення арешту на майно, а саме заборони користування, розпоряджання майном може призвести до того, що власник майна, приховає, пошкодить, зіпсує, знищить, перетворить або відчужить його іншим особам, що призведе до неможливості їх дослідження у кримінальному провадженні.

Отже, виходячи з норм кримінального процесуального права, під час розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на речові докази, а саме: 30 доларів США, 290 гривень, пластикову картку Money24, пластикову картку до аптеки Хустфарм, пластикову картку до мобільного номеру компанії «Vodafone» НОМЕР_1 , поламане на частини пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , чоловічу куртку чорного кольору, з надписом на ній «PRADA», пару чоловічих кросівок з надписом на них «Reebok», жіночий гаманець, червоного кольору, з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз, у зв`язку із чим, слідчий просить подане клопотання задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд поданого клопотання без його участі та проств таке задоволити.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Окрім цього, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, що майно, зазначене у клопотанні про арешт майна підпадає під критерії визначені ст.167 КПК України та може бути підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

1) призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

2) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

3) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме речові докази: 30 доларів США, 290 гривень, пластикову картку Money24, пластикову картку до аптеки Хустфарм, пластикову картку до мобільного номеру компанії «Vodafone» НОМЕР_1 , поламане на частини пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , чоловічу куртку чорного кольору, з надписом на ній «PRADA», пару чоловічих кросівок з надписом на них «Reebok», жіночий гаманець, червоного кольору, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, з метою збереження речових доказів та проведення в подальшому слідчих дій та судових експертиз у кримінальному провадженні №0000132 від 15.02.2025 року.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу небуло подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1