Справа № 287/1367/22
провадження 1-кп/287/66/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000098, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лопатичі, Житомирської області, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не інваліда, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

у період дії військового стану, який був введений відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжений Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 на 90 діб, ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин при наступних обставинах: 06.05.2022 в проміжок часу з 16 години по 20 годину ОСОБА_4 , перебував в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Перебуваючи в будинку, ОСОБА_4 в одній із кімнат будинку, помітив пластикову картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дає змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, належну потерпілому ОСОБА_6 , та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення банківської картки та викрадення грошових коштів з неї.

Надалі в цей же ж день, час та місці ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власника у будинку, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , для подальшого заволодіння за допомогою вказаної картки грошовими коштами потерпілого, які зберігались на його власному банківському рахунку.

У подальшому після викрадення банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , ОСОБА_4 разом з викраденою карткою поїхав до м. Олевськ Коростенського району Житомирської області з метою зняття з неї грошових коштів. 06.05.2022 близько 19.00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Олевськ Коростенського району Житомирської області, за допомогою банкомату «Raiffeisen Bank», який розташований в приміщенні мультимаркету «Аврора», по вул. Івана Франка буд. 1-а, заздалегідь, достовірно знаючи пін-код до вказаної банківської картки потерпілого, шляхом його введення зняв грошові кошти в сумі 2600 гривень та таким чином умисно здійснив таємне викрадення грошових коштів.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядився за власним розсудом, завдавши матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на суму 2600 гривень.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю і пояснив, що дійсно у вказаний день та проміжок часу він перебував у будинку свого знайомого ОСОБА_5 в с. Кишин, Коростенського району, Житомирської області. Коли ОСОБА_5 пішов з будинку у власних справах ОСОБА_4 побачив на столі його документи, в яких знайшов банківську картку та викрав її. З метою подальшого зняття коштів він залишив будинок та поїхав в м. Олевськ. Про те, що взяв банківську картку потерпілого не повідомляв. У м. Олевську в банкоматі біля магазину «Аврора» він зняв з цієї картки 2600 грн. Зазначив, що пін-код до цієї банківської картки йому раніше повідомив потерпілий, оскільки надавав картку для здійснення покупок у магазині. Після цього він поїхав за місцем свого проживання в с. Лопатичі, де витратив усі зняті з картки кошти на власні потреби. У скоєному щиро кається, просить його суворо не карати.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про проведення судового розгляду без її участі. В заяві зазначила, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, покарання просить призначити відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, про що не заперечують всі учасники судового провадження. Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена повністю.

Своїми умисними діями, які виразились у викрадені офіційного документу (банківської картки), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, не встановлено.

Як особа ОСОБА_4 характеризуються негативно, ніде не працює. На обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Згідно зі статтею 12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення є тяжким злочином (ч. 4 ст. 185) та проступком (ч. 1 ст. 357) КК України.

Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді пробаційного нагляду.

Суд призначаючи остаточне покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд також вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з визначенням йому іспитового строку в порядку та межах, передбачених ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Витрати на залучення експертів під час кримінального провадження відсутні.

Арешт на майно не накладався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статтей 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України пробаційний нагляд на строк 1 (один) рік;

за ч. 4 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що передана на зберігання потерпілому, повернути потерпілому у власність.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1