Справа № 129/945/19
Провадження по справі № 1-кп/129/51/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000192 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниці, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, раніше несудимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 407, ч.5 ст. 407 КК України, -

установив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника відділення снайперів взводу снайперів, 15.10.2018 о 08 год 30 хв., в порушення норм чинного законодавства України, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, діючи умисно, вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд за місцем проживання родичів у м. Вінниця до 02.11.2018.

ОСОБА_4 09.11.2024 близько 06:30, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, повторно самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження служби до 14.01.2025, тобто до моменту його затримання працівниками поліції в порядку ст. 615 КПК України в приміщенні Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: Вінницька область, м. Гайсин, вул. Волонтерів; за час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 старший матрос ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебував поза межами цієї військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним самовільне залишення військової частини не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються:

- за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану;

- за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

23.01.2025 р. між прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000192 укладено угоду про визнання винуватості.

За цією угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.407, ч.5 ст.407 КК України.

Сторонами визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені злочини, з урахуванням ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який є несудимим, неодруженим, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, обвинувачений має понести покарання за ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, з урахуванням правил ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначене остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснено в судовому засіданні ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засіданні вважав, що під час укладання даної угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 погодився на застосування узгодженого виду покарання, вину у поставлених йому за вину злочинах визнав повністю і беззаперечно.

Згідно зі ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинено тяжкі злочини.

Враховуючи п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд переконався, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, укладена угода про визнання винуватості є добровільною, ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений повністю і беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні поставлених йому за вину кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 407, ч.5 ст. 407 КК України, сприяв встановленню дійсних обставин справи, щиро розкаявся, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, раніше несудимий, що є пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо у разі застосування узгодженого сторонами в угоді про визнання винуватості покарання, визначеного в межах загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність; за таких обставин угода про визнання винуватості має бути затверджена як така, що відповідає вимогам закону, із призначенням ОСОБА_4 визначеного в ній покарання. В строк відбуття покарання на підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні з 14.01.2025 р. (дня його затримання) по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжити до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 476 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.01.2025 р. між прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000192.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4, ч.5 ст. 407 КК України, призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

В строк відбуття покарання на підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні з 14.01.2025 р. (дня його затримання) по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжити до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Вирок набирає чинності через тридцять днів з дня його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: