Справа № 521/3005/25
Номер провадження:1-кс/521/939/25
УХВАЛА

25 лютого 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000173 від 24.02.2025 від 20.11.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Жовтий Яр Татарбунарського району Одеської області, із середньою технічною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з клопотання слідчого, 23 лютого 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у ході телефонної розмови на ґрунті неприязних відносин стався конфлікт, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 заздалегідь озброївшись невстановленим предметом, прибув до підсобного приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 31, де в цей час перебував ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 , діючи умисно, із мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, розуміючи противоправний характер своїх дій, суспільну небезпечність наслідків та бажаючи їх настання, тримаючи невстановлений предмет у правій руці, наніс ОСОБА_7 один удар в область голови.

Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 втік з місця вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_7 із отриманими тілесними ушкодженнями доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР із діагнозом: забій головного мозку, СГМ, перелом склепіння черепу, травматичний субдуральний крововилив, травматичний субарахнаїдальний крововилив, де йому надали невідкладну медичну допомогу.

У подальшому того ж дня, за підозрою у вчинені даного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 .

24.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 24.02.2025, протоколом огляду місцевості від 24.02.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.02.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.02.2025, довідкою з КНП «МКЛ №11» ОМР від 24.02.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що у випадку застосування менш суворого запобіжного заходу, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими з огляду на наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Також вважав за можливе не визначити розмір застави.

Захисник підозрюваного заперечував у задоволенні клопотання слідчого, вказавши, що його підзахисний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працює будівельником, щиро розкаюється у вчиненому та свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю. Крім того, ризики зазначені слідчим у клопотанні є необґрунтованими та недоведеними, просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, а також вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя під час розгляду клопотання зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 статті 194 КПК України закріплює, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначає, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, як підставу необхідності застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Так, дійсно, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Разом із цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину

Крім цього, слідчий у своєму клопотанні зазначає, що підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою схилити їх до надання неправдивих показань та уникнення кримінальної відповідальності.

Однак, стороною обвинувачення у судовому засіданні не було наведено обґрунтованих доводів, що підозрюваний ОСОБА_4 намагався впливати на свідків чи має намір вчинити такі дії.

Оцінюючи вірогідність вчинення підозрюваним зазначених дій, які слідчий суддя розглядає у сукупністю з доводами слідчого, слідчий суддя приходить до переконання, що доводи, наведені слідчим та прокурором під час судового засідання є, по суті, припущеннями, які не ґрунтуються на певних фактах чи обставинах.

При вирішенні питання про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, який офіційно працевлаштований; відсутність судимостей.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання на території м. Одеси, свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнає та щиро розкаюється.

За вказаних підстав, слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно ОСОБА_4 буде достатнім та необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу на даний час, під час розгляду клопотання, слідчим суддею не встановлено.

При встановлені процесуальних обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000173 від 24.02.2025 від 20.11.2024 відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за їх викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, покласти на співробітників Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 59 днів, тобто в межах строку досудового розслідування, і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 25.02.2025. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 24.04.2025.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_10