Справа № 192/3412/24
Провадження № 1-в/192/21/25
Ухвала

Іменем України

02 січня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про перегляд визначеного йому терміну відбування покарання згідно зі змінами діючого законодавства стосовно декриміналізації злочинів за ст. 185 КК України та пом`якшення вироку, засудженого 09.07.2024 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років 1 місяця позбавлення волі,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, у якому просить забезпечити судовий розгляд його справи та судовий перегляд визначеного йому терміну відбування покарання згідно зі змінами діючого законодавства стосовно декриміналізації злочинів за ст. 185 КК України та пом`якшення його вироку.

ОСОБА_3 також подав заяву, у якій просить розглядати його клопотання без його участі.

Начальник установи виконання покарань подав заяву, просить розглянути питання відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 01.07.2020 без участі представника адміністрації Солонянської виправної колонії (№ 21).

Прокурор подав до суду клопотання, у якому просить відмовити, посилається на те, що згідно з матеріалами справи стосовно засудженого ОСОБА_3 встановлено, що він відбуває покарання за вироком, згідно з яким його діяння не підпадають під дію положень ст. 5, ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Розгляд клопотання прокурор просив проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 09 липня 2024 року ОСОБА_3 був засуджений Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області, суд ухвалив визнати його винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту його затримання та взяття під варту.

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_3 наприкінці січня 2024 року вчинив крадіжку майна на загальну суму 2271,71 грн та на початку лютого 2024 року - крадіжку майна на загальну суму 3425,14 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 3028 гривень, отже сума податкової пільги складає 1514,00 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу - 3028 грн (1514 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_3 майна на початку лютого 2024 року на суму 3425,14 грн була більшою 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, вартість майна, викраденого ОСОБА_3 наприкінці січня 2024 року на суму 2271,71 грн, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за крадіжку наприкінці січня 2024 року майна на суму 2271,71 грн, тобто суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що клопотання засудженого потрібно задовольнити частково та звільнити його від покарання, призначеного цим вироком за вказаним епізодом крадіжки майна.

Підстав для звільнення засудженого від покарання за крадіжку майна, вчинену на початку лютого 2024 року на суму 3425,14 грн, немає, оскільки сума вартість викраденого майна є більшою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, клопотання засудженого суд задовольняє частково.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки майна наприкінці січня 2024 року майна на суму 2271,71 грн, у зв`язку з усуненням караності діяння.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1