Справа № 161/3562/25 Провадження №11-сс/802/148/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9 , (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 (№0000425 від 02 жовтня 2024 року),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 22 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 та застосовано стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.04.2025 включно, з визначенням розміру застави у розмірі 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором надано докази про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим обрав даний запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки стороною обвинувачення не було надано належних доказів на обгрунтування ризиків, наведених у клопотанні. Акцентує увагу на відомостях про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, має нагороди держави за військову службу, також має міцні соціальні зв`язки, що у своїй сукупності свідчить про помилковість висновку слідчого судді, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляцію з викладених в ній підстав, прокурора та слідчого, які заперечили доводи апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На підставі вимог ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів доходить висновку, що вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 слідчий суддя в повній мірі з`ясував усі обставини кримінального провадження, та підставно його частково задовольнив.

Враховуючи обсяг відомостей кримінального провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 до вчинення певних протиправних дій.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з доводами слідчого та прокурора у клопотанні та висновком слідчого судді щодо того, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_8 , а дані про особу підозрюваного, наведені захисником в апеляційній скарзі, не зменшують та не усувають наявність ризиків в цьому кримінальному провадженні.

Отже урахувавши всі обставини кримінального провадження, мету застосування запобіжного заходу, можливість вчинення підозрюваним певних дій, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, саме у виді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, слідчий суддя, з огляду на вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, обґрунтовано визначив розмір застави.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя обґрунтовано застосував запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді, з викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: