УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

м. Київ

справа № 147/1597/24

провадження № 51-209 впс 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши подання Вінницького апеляційного суду про направлення матеріалів клопотання прокурора у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі - КК України) про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

встановив:

До Касаційного кримінального суду у складіВерховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) надійшло вищевказане подання яке мотивовано тим, що до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, із поданням Тростянецького районного суду Вінницької області для визначення підсудності за іншим судом, який перебуває поза межами юрисдикції Вінницького апеляційного суду.

Відповідно до вказаного подання вищезазначене клопотання прокурора надійшло до Тростянецького районного суду Вінницької області з порушенням правил підсудності, оскільки це клопотання повинно розглядатися судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться військова частина НОМЕР_1 , в яку добровільно повернувся ОСОБА_4 для подальшого продовження проходження військової служби, а саме Дарницьким районним судом м. Києва.

Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не надійшло, що не перешкоджає розгляду цього подання.

Перевіривши доводи, наведені у поданні, дослідивши інші матеріали, надані на розгляд суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, згідно із ч. 1 ст. 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Разом із цим, абзацом 6 вищезазначеної статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів із дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні на 30 діб введено воєнний стан, який, зокрема, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб та який тривав на час звернення прокурором до суду з обвинувальним актом.

Згідно ч. 9 ст. 615 КПК України (в редакції Закону України від 27 липня 2022року), яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до матеріалів провадження, 13 грудня 2024 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України. Зазначене кримінальне провадження наразі перебуває на стадії підготовчого судового провадження.

Як убачається із вказаного клопотання, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем, тимчасово прикомандированим наказом командира до військової частини НОМЕР_2 , у порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, 27 червня 2024 року самовільно залишив розташування базового табору військової частини НОМЕР_2 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_2 . Надалі, 08 липня 2024 року ОСОБА_4 добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , де останнього зараховано до списків особового складу.

Відтак, згідно зі змістом клопотання прокурора, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме: самовільне залишення військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, скоєно на території, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Тростянецького районного суду Вінницької області.

У зв`язку з цим подання Вінницького апеляційного суду про направлення матеріалів клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України з Тростянецького районного суду Вінницької області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів є необґрунтованим, а тому підстав для його задоволення немає.

Керуючись ст. 34, ч. 9 ст. 615 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити в задоволенні подання Вінницького апеляційного суду про направлення матеріалів клопотання прокурора у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3