Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кс/644/1688/24
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 .,

захисника адвоката ОСОБА_6 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 від 16 грудня 2024 року про застосувати запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001768 від 16.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2024 старший слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 (надалі за текстом ст. слідчий/ст. слідчий ОСОБА_4 ), за погодженням з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням від 18.12.2024, у якому просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів.

В обґрунтування клопотання ст. слідчим зазначено, що у провадженні СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0001768 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу. Так, на початку грудня 2024 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), невстановлена особа, у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram», зв`язалася із ОСОБА_7 та запропонувала за грошову нагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал автомобілів належних Збройним силам України у м. Харкові, а також інструкції щодо способів підпалу транспортних засобів. ОСОБА_7 погодився на вказану пропозицію, та розуміючи, що вчинення зазначених дій потребує готування засобів і знарядь вчинення злочину, а також вимагає ретельної підготовки та певних знань, запропонував ОСОБА_5 за грошову винагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом знищення чужого майна, а саме підпалу, на що останній погодився. Приблизно в той самий час, ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. 79/1 по вул. Мохнацькій в м Харкові, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, здійснив фотозйомку колісного транспортного засобу марки «Isuszu» модель «D-MAX» з н.з. « НОМЕР_1 » зеленого кольору, та із застосуванням месенджеру «Telegram», надіслав фотознімки вищевказаного транспортного засобу Документ сформований в системі «Електронний суд» 19.12.2024 3 невстановленій особі, що пропонувала вчинити підпал військових автомобілів. Далі, невстановленою особою було ідентифіковано належність даного автомобіля до майна військовослужбовців ЗСУ та надано завдання щодо його знищення шляхом підпалу за винагороду в сумі 40 000,00 гривень. Далі, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, будучи впевненими у використанні вказаного автомобіля військовослужбовцями підрозділів сил оборони України, оскільки він мав відповідне маскувальне забарвлення, з метою перешкоджання їх діяльності, приблизно о 02 год. 38 хв. 16.12.2024, перебуваючи поблизу колісного транспортного засобу марки «Isuszu» модель «D-MAX» з н.з. « НОМЕР_1 » зеленого кольору, що знаходився поруч з житловим будинком за адресою: м. Харків, вул. Мохнацька, буд. 79/1, ОСОБА_7 , облив частиною об`єму попередньо придбаної, запальної суміші, капот та лобове скло, вказаного автомобіля, після чого о 02:39 год. за допомогою невстановленого в ході досудового приладу, здійснив підпал автомобілю, а в момент вчинення вказаних дій ОСОБА_5 здійснював відеофіксацію спільних протиправних дій та палаючого автомобіля на мобільний телефон марки «Tecno» модель «Spark 20c» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 для того, аби в подальшому разом з ОСОБА_7 в якості підтвердження виконання завдання, відправити відео користувачу загальнодоступного ресурсу мережі Інтернет «Telegram», а саме невстановленій особі, що пропонувала вчинити підпал військових автомобілів за винагороду.

Досудовим розслідуванням встановлено, що колісний транспортний засіб марки «Isuszu» модель «D-MAX» з н.з. « НОМЕР_1 » зеленого кольору, використовується у службовій діяльності військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 для виконання ним службових завдань.

Згідно з висновком про причину пожежі ДСНС України у Харківській області від 16.12.2024 технічною (безпосередньою) причиною пожежі в автомобілі марки «Isuszu» модель «D-MAX» з н.з. « НОМЕР_1 » зеленого кольору є потрапляння малокалорійного джерела запалювання на горючій матеріал.

Отже, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, своїми умисними злочинними діями, останні завдали потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду, сума якої наразі встановлюється, відомості про вказані події внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001768 від 16.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб та в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб.

17 грудня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208, 615 КПК України.

18.12.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ст. слідчий ОСОБА_4 зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 , підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема:

1.протокол огляду місця події від 16.12.2024;

2.протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3.висновок про причину пожежі від 16.12.2024;

4.рапорти оперативних співробітників від 16.12.2024;

5.протокол огляду предметів (відеозаписів) від 16.12.2024;

6.протокол обушку за адресою: АДРЕСА_1 від 17.12.2024;

7.протокол допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

8.протокол затримання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину;

9.протокол затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину;

10.протокол допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

11.протокол допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

12.постанова про визнання речовими доказами від 18.12.2024 та іншими документами, отриманими від оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого, що містять інформацію про обставини вчинення кримінальних правопорушень та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

-про ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальних правопорушень, в якому він підозрюється; відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 постійного місця роботи, джерела доходів, нерухомого майна, постійного місця проживання, оскільки останній постійно його змінює; спосіб вчинення злочину, тобто вчинив умисно, з корисливих мотивів, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для територіальної громади та суспільства.

-про ризик незаконного впливу на свідків свідчить той факт, що ОСОБА_5 маючи можливість вільно пересуватись, знаючи анкетні дані свідків, їх місце проживання, зможе незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме на свідка ОСОБА_9

-про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи офіційно не працевлаштованою особою, вчинив вищевказані злочини з корисливих мотивів, а тому перебуваючи на волі, не маючи офіційного джерела доходів, ОСОБА_5 зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ст. слідчий ОСОБА_4 зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можуть запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України та вищевказані обставини виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою, що не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Отже, враховуючи викладене вище, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 18.12.2024, справа № 644/11187/24 визначена на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Старший слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі та просив суд застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування, до 18 лютого 2025 року без визначення розміру застави.

Прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі та просив суд застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування, до 18 лютого 2025 року без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів висловився нейтрально, покладаючись на розсуд суду.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , яка представляє інтереси ОСОБА_5 на підставі доручення № 005-270012005 від 17.12.2024 (а.с. 89, 90), у судовому засіданні підтримала думку підозрюваного щодо клопотання, та просила врахувати наявність на утриманні підозрюваного трьох малолітніх дітей ОСОБА_5 , наявність офіційного місця проживання підозрюваного на підставі договору оренди квартири АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщеної особи, а також зазначила, що обрання міри запобіжного заходу як взяття під варту відносно ОСОБА_5 буде суперечити положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини. Також, зазначила, що стороною обвинувачення не доведено зазначені у клопотанні ризики передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, що підозрюваний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, тим паче вчиняти інший злочин. .

Слідчий суддя заслухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання, проаналізувавши додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001768 від 16.12.2024 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, оцінивши наведені аргументи учасників судового слухання та докази як кожний окремо, так у їх сукупності та дійшов такого висновку .

18.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, зокрема у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб (а.с. 74-80).

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Так, згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п. 4, 5 ч.1 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

За результатами розгляду цього клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду цього клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). У зазначеному випадку, суд вважає, що підозра є обґрунтованою до ступеню цієї стадії процесу, підтверджується протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події, предметів, обшуку, висновком експерта, рапортами тощо.

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, враховуючи вказане вище, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб та в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб.

За приписами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для звернення з цим клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, підтверджується зібраними на цей час доказами, зокрема:

1. Протокол огляду місця події від 16.12.2024. з якого вбачається, що об`єктом огляду є земельна ділянка за адресою: м. Харків, вул. Мохнацька, 79/1, навпроти кафе «Абриколь», на якій розташований автомобіль марки «Isuzu» модель «D-MAX» з н.з. « НОМЕР_1 » зеленого кольору, що припаркований на узбіччі. В ході огляду ТЗ н.з. «PLZ 1551» виявлені пошкодження передньої частини з ознаками термічної дії (підпалу). Під час огляду вилучено змиви горючої речовини з передньої частини ТЗ (а.с. 10-12).

2. Протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за інформацією з якого вбачається, що він разом із сім`єю, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зокрема: дружиною та сином. Дружина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_8 проходять службу у в/ч НОМЕР_4 . ОСОБА_8 користується автомобілем марки «Isuzu» модель «D-MAX» з н.з. « НОМЕР_1 » з липня 2022 року. Цей автомобіль був йому переданий волонтерською організацією у користування в/ч НОМЕР_4 (ЄДРПОУ), що підтверджується декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою», у якій зазначено код ЄДРПОУ отримувачем, зокрема: 24976272 (а.с. 20) та довідкою з Єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань, згідно якої вбачається, що належить військовій частині НОМЕР_4 (а.с.21). 02.12.2024 ТЗ н.з. «PLZ 1551» ОСОБА_8 поставив на тривалу стоянку поблизу свого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , більше не користувався авто через потребу його ремонту.

15.12.2024 близько 23 год 00 хв ОСОБА_8 прокинувся від проблискових маячків ДСНС, які виїхали на виклик, оскільки автомобіль марки «Isuzu» модель «D-MAX» з н.з. « НОМЕР_1 », що стояв поблизу житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Мохнацька, 79, палав вогнем. З відповіді співробітників ДСНС ОСОБА_8 зрозумів, що це підпал (а.с. 18-19).

3. Висновок про причину пожежі від 16.12.2024, з якого вбачається, що причиною виникнення пожежі, яка сталася 16.12.2024 автомобіля марки «Isuzu» модель «D-Мах» темно зеленого кольору н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, вул. Мохнацька, 79 (поряд), є потрапляння малокалорійного джерела запалювання на горючий матеріал (а.с.13-17).

4. Рапорт оперативних співробітників від 16.12.2024 № 13853, згідно якого, у ході оперативно-розшукових заходів встановлено, що за адресою: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , знаходиться приватний одноповерховий будинок, на якому розташовані 2 (дві) камери відеоспостереження, які належать громадянину ОСОБА_13 . ОСОБА_13 добровільно надав скріншоти та відеозапис з камер відеоспостереження (а.с. 22-25).

5. Протокол огляду предметів (відеозаписів) від 16.12.2024 містить інформацію, де зазначено, що за допомогою оптичних дисків комп`ютеру під керуванням операційної системи переглянуто відеофайли, які надав ОСОБА_13 , де зафіксовано, що 16.12.2024 року о 02 год 38 хв дві особи підійшли до автомобіля марки «Isuzu» модель «D-MAX» з н.з. « НОМЕР_1 ». здійснили підпал ТЗ, шляхом попереднього полиття авто невідомою речовиною, що призвело до різкого займання вогнем авто. Особа жіночої статті усі дії фіксувала на телефон, та після скоєного втектли з місця події На відео від 16.12.2024 о 02 год 39 хв зафіксовано момент підпалу вище вказаного військового автомобіля, після чого вказані вище особи втекли з місця скоєння злочину в бік вул. Михайла Комарова (Тархова).

6. Протокол обушку за адресою: АДРЕСА_1 від 17.12.2024, відповідно до якого, під час проведення обшуку у присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 за вказаною вище адресою виявлено та вилучено: 6 сім-карт, 4 мобільні телефони, один з яких з графічним зображенням «Z»; полімерну пляшку з рідиною прозорого кольору, на якій міститься наліпка «УАЙТ-СПІРИТ» розчинник органічний, 3 банківські картки, 2 ноутбуки, тощо (а.с. 37-43). Зазначені речі, згідно постанови про визнання речовими доказами від 18.12.2024 визнано речовими доказами (а.с.44-45).

7. Протокол допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 вона, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 проживають разом з початку грудня 2024 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підробляли на будівництві, потім ОСОБА_7 забрали на військову службу, згодом він повернувся та через деякий сказав мені та ОСОБА_5 , що якійсь двоє солдатів (без уточнення, які саме) підпалили дві автівки та отримали 80 000, 00 грн та перетнули державний кордон з України, після чого ОСОБА_7 сказа, що також пішов би на все, тобто підпал авто, аби тільки вийти на замовників. Згодом під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_7 вихвалявся, що шляхом підпалу військового авто заробив гроші, що підтвердилось надходженням йому на банківську карту 17 000, 00 грн, наступного дня ще 20 000,00 грн. В ніч з 10.12.24 на 11.12.24 близько 00 год 00 хв ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом пішли з квартири, не повідомивши куди, а повернулись близько 04 год 00 хв ранку, обоє одягнені у чорний одяг, ОСОБА_7 у кольорові кросівки. Після повернення вони сварились через те, що розбився телефон ОСОБА_7 , на який вони зняли відео підпалу військового авто, що знаходилось неподалік нашого будинку, і що через це, тепер їм замовник може не заплатити гроші, які повинні були надійти на банківську карту ОСОБА_7 о 18 год 00 хв 17.12.2024. ОСОБА_7 виконував основну роль підпалу авто військових, а ОСОБА_5 лише знімав цей підпал (а.с. 46-50).

8. Протокол затримання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину (а.с. 51-53).

9. Протокол затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, згідно з яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні нікого не має, який є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у присутності захисника Східного міжрегіонального центру надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_6 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №002240 видане 11.07.2018, затримано 17 грудня 2024 року з 22 год 55 хв до 23 год 00 хв у приміщенні ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області на підставі п.2 ч.1 ст. 208 КПК України, зокрема: уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, у випадках , якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (а.с. 54-56).

10. Протокол допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якого вбачається, що останній близько 16 год 40 хв 17.12.2024 був запрошений понятим поблизу вул. Комарова, оскільки сам фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 . Після цього, я та ще один понятий ОСОБА_14 підійшли до будинку АДРЕСА_1 , там ще були працівники поліції, при вході до квартири одним із співробітників поліції зачитано ухвалу суду, роз`яснено права та обов`язки усім учасникам справи. Одразу після зазначеного усі зайшли до квартири, де перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , і п`ятеро малолітніх дітей. На запитання слідчого про наявність заборонених реченй ОСОБА_5 зазначено про наявність мобільного телефону, де наявний факт підпалу військового автомобіля зафіксований на відео, який належить ОСОБА_7 , останній погодився та добровільно видав його, також ОСОБА_5 вказав, про наявність у нього квартирі суміші за допомогою якої вони підпалювали автомобілі в/службовців, задля заробітку коштів. ОСОБА_16 повідомив, що він військовослужбовець, який самовільно залишив частину, та разом з ОСОБА_5 прийняли рішення підзаробити грошей, шляхом підпалу військових ТЗ, по 40 000,00 грн за кожен підпал. Замовника знайшли через Інтернет мережу, останній ніби надавав фото авто, яких потрібно підпалити, вони здійснювали підпал, за допомогою горючою речовини, у склад якої входить «Уайт спирит», яку заливали до відсіку щитка лобового скла та підпалювали, після чого все фіксували на відеокамеру та відправляли замовнику, за що отримували гроші у сумі 40 000,00грн за одне авто. Розподіл коштів між собою свідку не відомий. За друге авто вони не встигли отримати кошти. Також, у телефоні ОСОБА_17 , зі слів ОСОБА_7 , була переписка з приводу замовлень щодо підпалів, дата та час подій тощо (а.с. 62-65).

11. Протокол допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якого вбачається, що останній близько 16 год 40 хв 17.12.2024 був запрошений другим понятим поблизу вул. Комарова, оскільки сам фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 . Після цього, я та ще один понятий ОСОБА_18 підійшли до будинку АДРЕСА_1 , там ще були працівники поліції, при вході до квартири одним із співробітників поліції зачитано ухвалу суду, роз`яснено права та обов`язки усім учасникам справи. Одразу після зазначеного усі зайшли до квартири, де перебували сімейна пара: ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , та їх друг Руслан, і п`ятеро малолітніх дітей. На запитання слідчого про наявність заборонених реченй ОСОБА_5 зазначено про наявність мобільного телефону, де наявний факт підпалу військового автомобіля зафіксований на відео, який належить ОСОБА_7 , останній погодився та добровільно видав його, також ОСОБА_5 вказав, про наявність у нього квартирі суміші за допомогою якої вони підпалювали автомобілі в/службовців, задля заробітку коштів. ОСОБА_16 повідомив, що він військовослужбовець, який самовільно залишив частину, та разом з ОСОБА_5 прийняли рішення підзаробити грошей, шляхом підпалу військових ТЗ, по 40 000,00 грн за кожен підпал. Замовника знайшли через Інтернет мережу, останній ніби надавав фото авто, яких потрібно підпалити, вони здійснювали підпал, за допомогою горючою речовини, у склад якої входить «Уайт спирит», яку заливали до відсіку щитка лобового скла та підпалювали, після чого все фіксували на відеокамеру та відправляли замовнику, за що отримували гроші у сумі 40 000,00грн за одне авто. Розподіл коштів між собою свідку не відомий. За друге авто вони не встигли отримати кошти. Також, у телефоні ОСОБА_17 , зі слів ОСОБА_7 , була переписка з приводу замовлень щодо підпалів, дата та час подій тощо (а.с. 66-69) та іншими документами, отриманими від оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого, що містять інформацію про обставини вчинення кримінальних правопорушень та іншими матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, зокрема один з яких у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.

Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, суд, відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні нікого не має, який є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб за які, за умови визнання його винуватим, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Суд ставиться критично до доводів ОСОБА_5 та його захисника щодо наявності у нього стійких соціальних зв`язків, зокрема дружини ОСОБА_9 та трьох малолітніх дітей, що перебувають на його утриманні, проживання його разом із сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 як ВПО, адже на підтвердження зазначених фактів не надано жодних доказів, зокрема: ні свідоцтва про одруження, свідоцтв про народження із зазначенням як батька ОСОБА_5 , ні документів, щщо підтверджують законність проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема й як ВПО. Крім цього, в матеріалах справи наявні факти проживання разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 , що ставить під сумнів перебування ОСОБА_9 та малолітніх дітей саме на утриманні ОСОБА_5 .

Заразом, судом враховано, що на цей час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного. Крім того, підтверджений ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, розглянувши заявлене стороною обвинувачення клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001768 від 16.12.2024 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, якими прокурор обґрунтовує доводи, заслухавши учасників кримінального провадження, враховуючи відомості про особу підозрюваного у їх сукупності, дійшов висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, судом вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу більш м`якого чим взяття під варту, для запобігання зазначених вище ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_5 , наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого в умовах воєнного стану, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій. Окрім того, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення дають підстави вважати про відсутність у останнього патріотичних переконань, що серед іншого і спонукало його вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в період воєнного стану, у зв`язку з чим він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у зазначений вище період часу здійснив дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння, спрямованого на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні, тобто з 24 лютого 2022 року; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , суд, дійшов висновку, про необхідність застосування до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Будь яких відомостей щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи положення ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також, беручи до уваги підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст28, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , від 18 грудня 2024 року про застосувати запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001768 від 16.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування, до 18 лютого 2025 року без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів з дня її постановлення, до 18 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, аОСОБА_5 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1