ЄУН справи: 336/9097/24
Номер провадження: 1-кп/336/678/2025
ВИРОК

іменем України

09 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 04 травня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Курахівка, Селидівської міськради Донецької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованому, не одруженому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

- 22.02.2006 Новогродівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік;

- 28.07.2006 Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком від 22.02.2006 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;

- 12.10.2006 Новогродівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком від 28.07.2006 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 25.12.2009 звільнений з Микитинської виправної колонії Донецької області по відбуттю терміну покарання;

- 13.05.2010 Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. 12.02.2013 звільнений з Донецької виправної колонії по відбуттю терміну покарання;

- 06.11.2014 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст.357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 20.02.2014 до 5 років позбавлення волі. 23.01.2015 Апеляційним судом Запорізької області на підставі ст. 6 Закону України «Про Амністію» від 08.04.2014 року скорочено на половину невідбутий термін покарання;

- 20.02.2014 Селидівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. Запобіжний захід змінено на тримання під вартою, взято під варту в залі суду;

- 23.03.2016 Артемівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.11.2014 до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано тримання під вартою з 21.12.2013 по 22.01.2015 та з 15.09.2015 по 23.03.2016 з розрахунку 1 день за 2 дня. Звільнений з залу суду по відбуттю терміну покарання;

- 10.05.2016 р. Селидівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 27.03.2017 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2016 більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати термін з 20.07.2016 по 27.03.2017. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Бахмутській установі виконання покарань Донецької області - залишено без змін до набуття вироком законної сили;

- 26.08.2016 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 ст. 72 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 10.05.2016 до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

- 09.08.2018 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.03.2017 до 1 року 3 місяців позбавлення волі остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.07.2016 по 20.06.2016. 20.12.2018 звільнений з Селидівської виправної колонії по відбуттю строку покарання;

- 20.11.2019 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 12.02.2020 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового додавання покарань за даним вироком та вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2019 остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- 03.06.2020 Добропільеьким міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового додавання покарань за даним вироком та вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2020 остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. 27.04.2022 звільнений з Маневицької виправної колонії по відбуттю терміну покарання,

- 13 березня 2024 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки,

- 12 вересня 2024 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково складання покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2024 року у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - змінено в частині призначення покарання. Виключено із мотивувальної та резолютивної частин вироку висновки суду про призначення ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 року щодо ОСОБА_3 - виконувати самостійно.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

встановив:

20.03.2023 приблизно о 09 годині 48 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 , з мобільного номеру НОМЕР_1 здійснив телефонний дзвінок потерпілому на номер НОМЕР_2 , представившись знайомим на ім`я ОСОБА_6 , не повідомивши будь-яких обставин, попросив в борг грошові кошти на суму 5 500 гривень 00 копійок, на що останній будучи введений в оману та впевнений у тому, що розмовляє зі своїм знайомим, 20.03.2023, приблизно о 09 годині 53 хвилини перерахував власні грошові кошти у сумі 5500 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_3 , на банківську картку АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_4 , яку побачив в смс-повідомленні з номеру НОМЕР_1 , оформлену на ОСОБА_7 , який не будучи обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_3 , зняв грошові кошти в сумі 5 000 гривень 00 копійок у банкоматі «CAZA4708», який розташований за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Іванова, будинок 1, у приміщенні супермаркету «Сільпо» та в подальшому передав їх ОСОБА_3 , а 500 гривень 00 копійок були залишені ОСОБА_7 в якості сплати послуг з перевезення.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, отримавши шахрайським шляхом грошові кошти ОСОБА_5 , в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5500 гривень 00 копійок.

Крім того, 14.06.2023 приблизно о 12 годині 26 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 , з мобільного номеру НОМЕР_5 здійснив телефонний дзвінок потерпілому на номер НОМЕР_6 , представившись знайомим на ім`я ОСОБА_9 зі складу, почав розповідати про проблеми та для вирішення яких попросив в борг грошові кошти на суму 5 500 гривень 00 копійок, на що останній будучи введений в оману та впевнений у тому, що розмовляє зі своїм знайомим, 14.06.2023, приблизно о 12 годині 32 хвилини перерахував власні грошові кошти у сумі 5500 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_7 , на банківську картку АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_8 , яку побачив в смс-повідомленні з номеру НОМЕР_9 , оформлену на ОСОБА_10 , яка не будучи обізнана у злочинних намірах ОСОБА_3 , зняла грошові кошти в сумі 4000 гривень 00 копійок у банкоматі «CAZA4059», який розташований за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Іванова, будинок 2б, у приміщенні магазину ТОВ «Атб-Маркет» та в подальшому передала їх ОСОБА_3 , а 1 500 гривень 00 копійок були залишені ОСОБА_10 в якості сплати за одяг.

Далі ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, 14.06.2023, одразу після отримання грошового переказу від потерпілого ОСОБА_8 , переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, в ході телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_8 , видаючи себе за чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , знову попрохав перевести грошові кошти без зазначення подробиць, на що ОСОБА_8 , будучи введений в оману, та впевнений що допомагає своєму знайомому, 14.06.2023, приблизно о 13 годині 22 хвилин перерахував власні грошові кошти у сумі 5 500 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_7 , на банківську картку АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_8 , яку побачив в смс-повідомленні з номеру НОМЕР_9 , оформлену на ОСОБА_10 , яка не будучи обізнана у злочинних намірах ОСОБА_3 , зняла грошові кошти в сумі 5 400 гривень 00 копійок у банкоматі «CAZA4059», який розташований за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Іванова, будинок 2б, у приміщенні магазину ТОВ «Атб-Маркет» та в подальшому передала їх ОСОБА_3 , а 100 гривень 00 копійок було залишено ОСОБА_10 на каву.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, отримавши шахрайським шляхом грошові кошти ОСОБА_8 , в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 11 000 гривень 00 копійок.

Крім того, 15.02.2024 приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 , з мобільного номеру НОМЕР_10 ОСОБА_3 здійснив телефонний дзвінок потерпілому на номер НОМЕР_11 , представившись знайомим на ім`я ОСОБА_12 , не повідомивши будь-яких конкретних обставин, попросив в борг грошові кошти на суму 4 500 гривень 00 копійок, на що ОСОБА_11 , будучи введений в оману та впевнений у тому, що розмовляє зі своїм знайомим, 15.02.2024, приблизно о 12 годині 09 хвилин перерахував власні грошові кошти у сумі 4 500 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_12 , на банківську картку АТ «Універсал банк» № НОМЕР_13 , оформлену на ОСОБА_13 яка не будучи обізнана у злочинних намірах ОСОБА_3 , переказала 600 гривень 00 копійок на номер мобільного телефону НОМЕР_14 який належить ОСОБА_3 , 500 гривень 00 копійок (комісія за переказ складала 20 гривень 00 копійок) переказала на картку АТ «Універсал банк» № НОМЕР_15 яка належить ОСОБА_14 за сплату комунальних послуг від ОСОБА_3 , 280 гривень 00 копійок витратила у магазині «Добра крамниця» на товари для ОСОБА_3 , 3 000 гривень 00 копійок (комісія за переказ складала 120 гривень 00 копійок) переказала на свою банківську картку АТ «Спортбанк» № НОМЕР_16 та в подальшому переказала на картку АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_17 (комісія за переказ складала 134 гривні 75 копійок) яка належить ОСОБА_15 , та який, перебуваючі за адресою: АДРЕСА_3 , передав нарочно грошові кошти ОСОБА_3 , а 115 гривень 00 копійок було витрачено у магазині «Добра крамниця» на товари для ОСОБА_3 .

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, отримавши шахрайським шляхом грошові кошти ОСОБА_11 , в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4500 гривень 00 копійок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду кримінального провадження належним чином повідомлені, надали заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням постанов про визнання речовими доказами та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла підтвердження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до нетяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, раніше судимий, останній раз 12 вересня 2024 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково складання покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2024 року у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - змінено в частині призначення покарання. Виключено із мотивувальної та резолютивної частин вироку висновки суду про призначення ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 року щодо ОСОБА_3 - виконувати самостійно.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України передбачено декілька видів альтернативних покарань, а саме штраф від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2024 року, з урахування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 року щодо ОСОБА_3 - виконувати самостійно.

Враховуючи те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, раніше судимий, відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2024 року, з урахування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у вигляді позбавлення волі, прокурор просив призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з урахуванням ст. 70 ч. 4 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, обвинувачений погодився з позицією прокурора, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

В даному випадку кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України обвинувачений вчинив до ухвалення вироку Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 12 вересня 2024 року, а тому покарання призначатиметься із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2024 року, з урахування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- CD-R диск з написом 336/4204/23 від 23.05.2023 року, диск для лазерних систем зчитування з інформацією в електронному вигляді, яка записана на диск з написом: «Вх.5702224-ВБ від 10.07.2023» про власника карткового рахунку № НОМЕР_8 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- 2 банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_18 та А-Банк № НОМЕР_19 , які передані до камери схову речових доказів (квитанція № 306) повернути ОСОБА_7 за належністю;

- мобільний телефон «Nokia 1280» із зарядним пристроєм, iмей 1: НОМЕР_20 із сім-картою НОМЕР_21 в корпусі чорного кольору повернути ОСОБА_3 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1