В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2025 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Мшана Городоцького району Львівської області, громадянки України, розлученої, з неповною вищою освітою, працюючої на посаді менеджера з бронювання та реклами у ФОП ОСОБА_6 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 Кримінального кодексу України,

встановив:

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про боротьбу з торгівлею людьми і з експлуатацією проституції третіми особами від 02.12.1949, до якої Українська РСР приєдналась 15.11.1954 (далі - Конвенція від 02.12.1949), сторони в цій Конвенції зобов`язуються накладати кару на кожного, хто для вдоволення похоті іншої особи:

1) зводить, умовляє або спокушає з метою проституції іншу особу, навіть за згодою цієї особи;

2) експлуатує проституцію іншої особи, навіть за згодою цієї особи.

Статтею 2 Конвенції від 02.12.1949 передбачено, що сторони в цій Конвенції зобов`язуються, далі, накладати кару на кожного, хто:

1) утримує будинок розпусти чи управляє ним або свідомо фінансує чи бере участь у фінансуванні будинку розпусти;

2) здає в оренду або наймає будівлю чи інше місце, або частину такого, знаючи, що вони будуть використані з метою проституції третіми особами.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2023 року особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, посягаючи на моральні засади суспільства, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, маючи уявлення щодо необхідних вимог до організації та утримання місць розпусти, вирішила забезпечувати діяльність з надання сексуальних послуг особами жіночої статі, створення і утримання місць розпусти та отримання систематичного протиправного прибутку від такої діяльності.

Усвідомлюючи складність у організації діяльності по забезпеченню заняття проституцією інших осіб і подальшого її належного контролю, а також розуміючи, що для досягнення злочинної мети, направленої на протиправне збагачення шляхом систематичного заняття сутенерством, їй необхідна допомога сторонніх осіб, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження вирішила залучити до такої діяльності інших осіб.

Розробивши злочинний план, спрямований на залучення до такої діяльності осіб з чітким розподілом функцій кожного, визначивши мінімально необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження визначила для себе організаційні функції.

У подальшому, приблизно в вересні 2023 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження запропонувала ОСОБА_4 змовитись і в якості співорганізатора увійти до складу групи осіб з метою спільного заняття сутенерством, створенням і утриманням місць розпусти та повідомила останньому про розроблений план злочинних дій та способи його реалізації.

Бажаючи здійснювати протиправну діяльність, спрямовану на організацію та забезпечення умов для заняття проституцією, та отримувати від цього власний прибуток, ОСОБА_4 надала свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності та вступила із особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження у злочинну змову групою осіб на спільне заняття сутенерством, створенням та утриманням місць розпусти на території м. Львова.

Вказану діяльність планували проводити систематично, протягом невизначеного терміну, а отримані прибутки використовувати як для власних потреб, так і для розширення мережі салонів для надання інтимних послуг.

Так, отримавши згоду ОСОБА_4 на участь у спільній злочинній діяльності, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження спільно та за взаємною згодою із ОСОБА_4 , очолили групу осіб, керуючись бажанням спільного вчинення тяжких злочинів на території міста Львова, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення, шляхом вчинення заздалегідь спланованого та систематичного забезпечення заняття проституцією іншими особами, створення та утримання місць розпусти, визначивши відведену кожному роль та функції під час спільного вчинення злочинів.

Реалізуючи свій злочинний план, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження спільно із ОСОБА_4 , маючи уявлення щодо необхідних вимог до організації та утримання місць розпусти, з метою налагодження функціонування описаної злочинної діяльності та досягнення високого рівня узгодженості дій, розподілили між собою функції та ролі по забезпеченню діяльності щодо надання сексуальних послуг, створення та утримання місць розпусти, при цьому, визначили себе відповідальними за здійснення контролю за особами жіночої статі, підібраними для надання послуг сексуального характеру, а також відповідальними за здійснення контролю, збору та обліку грошових коштів, отриманих за надані сексуальні послуги.

Відповідно до свого злочинного умислу, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, розробили план злочинної діяльності, направлений на незаконне отримання доходів від сутенерства, створення та утримання місць розпусти, згідно якого розподілили останні усували перешкоди для вчинення кримінальних правопорушень, розподіляли між собою отримані від незаконної діяльності прибутки, координували діяльність злочинної діяльності, розробили єдині правила поведінки осіб, які надають сексуальні послуги, та жорстко контролювали їх виконання.

Так, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, з метою виконання спільного злочинного плану, здійснювали забезпечення прикриття їх протиправної діяльності перед правоохоронними органами, проводили інструктаж осіб, які надають сексуальні послуги, щодо форм і методів конспірації протиправної діяльності, отримували грошові кошти за надання сексуальних послуг (сутенерства) та здійснення їх розподілу між особами, які надають сексуальні послуги.

Також, роль особи матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 полягала у веденні обліку грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності, підшукуванні та залученні осіб жіночої статі та схиляння їх до заняття проституцією, а також контролі їх діяльності. Крім того, останні, здійснювали діяльність адміністраторів організованого місця розпусти, контролюючи осіб жіночої статі, які надавали сексуальні послуги, шляхом проведення інструктажів щодо необхідності неухильного дотримання правил, установлених ними.

Крім того, з відома та за попередньою змовою групою осіб із особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, дотримуючись, разом складеного та узгодженого, злочинного плану, ОСОБА_4 визначено додаткові функції, а саме виконання «роботи» чергового диспетчера (оператора), відповідального за забезпечення заняття проституцією, особами жіночої статі, в організованому місці розпусти.

Так, роль ОСОБА_4 , відповідно до відведеної їй ролі, полягали у забезпечуванні заняття проституцією особами жіночої статі, шляхом виконання «роботи» диспетчера (оператора), зокрема:

-спілкування з клієнтами через рекламні телефони з абонентськими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

-шляхом створення рекламних оголошень на сайті https://graff-massage.com;

-спілкування та спрямовування клієнтів сексуальних послуг до осіб жіночої статті, які надавали такі послуги;

-контролювання платних сексуальних послуги у вигляді передачі клієнтам реквізитів платіжних карт для оплати таких послуг;

-надання інформації клієнтам щодо переліку послуг сексуального характеру, які надаються повіями;

-рекламування послуг сексуального характеру у мережі Інтернет, шляхом розміщення відповідних оголошень на тематичних веб-сайтах, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 та інших.

Окрім того, діючи за попередньою змовою, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , виконували обов`язки адміністраторів у підконтрольному їм салоні з надання інтимних послуг. До функцій вказаних осіб входив контроль діяльності осіб жіночої статі, які надають сексуальні послуги, зокрема - дотримання графіку роботи, підтримання охайного зовнішньо вигляду, проведення інструктажів щодо необхідності неухильного дотримання установлених ними правил, отримання від клієнтів грошових коштів за надання сексуальних послуг, пред`явлення клієнтам повій, які перебувають на зміні, для вибору та контроль щодо тривалості надання послуг сексуального характеру.

При невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, з метою реалізації їх спільного злочинного плану по забезпеченню заняттям проституцією іншими особами, розуміючи, що підібраних ними для надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду осіб необхідно забезпечити усім необхідним для заняття проституцією та підшукати і обладнати відповідне приміщення, у якому зазначені особи будуть перебувати під їх постійним контролем та де останні повинні очікувати клієнтів для надання сексуальних послуг, а також здійснювати виїзд за місцем знаходження клієнтів у межах . Львова, незважаючи на моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, підібрали та орендували з метою створення місця розпусти нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , які обладнали усім необхідним для заняття підібраними ними особами проституцією.

Підібравши та обладнавши всім необхідним для надання послуг інтимного характеру приміщення за вказаною адресою та створивши таким чином місце розпусти для заняття проституцією, іншими особами за грошову винагороду, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , здійснювали утримання та забезпечували діяльність цього місця розпусти до 11 червня 2024 року.

Згідно розподілених злочинних ролей у спільному злочинному плані, діючи за попередньою змовою, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , відвели собі роль адміністратора місця розпусти, розміщеного за адресою: АДРЕСА_3, в якому останні виконували обов`язки почергово відповідно до узгодженого графіку.

Крім того, під час здійснення протиправної діяльності, діючи упродовж 2023-2024 років за попередньою змовою, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, підшукали осіб жіночої статі для надання сексуальних послуг клієнтам за грошову винагороду, яким останні роз`яснили умови надання таких послуг. При цьому, діючи згідно спільного злочинного плану, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , визначили для осіб жіночої статі, які мали надавати послуги сексуального характеру, місця перебування у спеціально підібраному та обладнаному орендованому приміщенні, розташованому у м. Львові, де останні повинні очікувати клієнтів для надання сексуальних послуг, а також здійснювати виїзд за місцем знаходження клієнтів у межах м. Львова та Львівської області.

Відповідно до розроблених, особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 правил, особи жіночої статі, залучені для надання сексуальних послуг, передавали їм 50% відсотків від суми отриманих грошових коштів, за створені умови для заняття проституцією, забезпечення приміщенням для обслуговування клієнтів, забезпечення безпеки повій в процесі здійснення протиправної діяльності, доставлення осіб, що надають послуги сексуального характеру до клієнтів, оплату послуг зв`язку та рекламних оголошень тощо.

Крім цього, виконуючи роль адміністраторів організованого борделю, відповідно до відведених собі ролей, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 контролювали отримання від клієнтів грошових коштів за надання сексуальних послуг. Після цього, останні розподіляли ці кошти між собою.

При цьому, діяльність осіб жіночої статі жорстко контролювалася особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 . За невихід на роботу, з`явлення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не охайний зовнішній вигляд, тощо, особам жіночої статі встановлювалися штрафи, згідно розроблених правил поведінки, що були доведені до відома особам жіночої статті, які безпосередньо надавали сексуальні послуги.

Діючи за попередньою змовою групою осіб, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , переслідували на меті здійснювати систематичну злочинну діяльність, а саме сутенерство, створення та утримання місць розпусти, з метою отримання незаконних доходів та протиправного збагачення.

Так, відповідно до розробленого особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 злочинного плану, особи жіночої статі перебували на визначеному їм місці, де, отримавши від останніх, вказівку про виїзд до клієнта з метою надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, або інформацію про направлення клієнта за адресою місця розташування, спеціально підібраного для надання сексуальних послуг, приміщення, обговорювали перелік сексуальних послуг та здійснювали їх надання за грошову винагороду.

Дана протиправна діяльність вчинялась за попередньою згодою особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 навмисно, мала корисливу спрямованість, розрахована на невизначений період, з метою постійного одержання доходів, які були для останніх основним джерелом існування, і припинена лише в результаті її викриття правоохоронними органами.

Зокрема встановлено, що реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом незаконного отримання доходів від сутенерства, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , спільно та по взаємній згоді вчинили сутенерство, при наступних обставинах.

Так, 06.02.2024 близько 11 год. 16 хв. ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників поліції та сприяючи у документуванні протиправної діяльності, особи матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , з метою замовлення послуг сексуального характеру, зателефонував за абонентським номером НОМЕР_1 , розміщеним в мережі Інтернет за посиланням https://graff-massage.com. За вказаним номером відповіла ОСОБА_4 , яка в зазначений день чергувала в якості диспетчера (оператора), відповідального за місце розпусти, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_2 , нежитлові приміщення № 1-10. В момент вказаного вище дзвінка, ОСОБА_4 , яка діючи відповідно до єдиного спільного злочинного плану, розробленого безпосередньо нею та особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб та правил шлюбних відносин, з метою забезпечення інших осіб жіночої статі заняттям проституцією, відповідно до розробленої ними схеми злочинних дій, роз`яснила умови надання послуг сексуального характеру, їх вартість та умови оплати, після чого запросила та направила ОСОБА_7 для отримання послуг сексуального характеру за грошову винагороду до спеціально підібраного для надання інтимних послуг місця розпусти, а саме - до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому визначивши розмір грошової винагороди в сумі 3500 гривень.

Після цього, ОСОБА_7 працівниками поліції вручені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 3500 гривень.

Погодившись із вказаними умовами, 06.02.2024 близько 11 год. 31 хв. ОСОБА_7 прибув за адресою, вказаною диспетчером по телефону, а саме до будинку АДРЕСА_2 , про що в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_4 , яка в свою чергу зазначила, що вона останнього невдовзі зустріне, після чого до ОСОБА_7 вийшла ОСОБА_4 , яка провела «клієнта» до приміщень АДРЕСА_2 .

Після цього, перебуваючи в приміщенні спеціально підібраного та обладованого для надання інтимних послуг приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлові приміщення № 1-10, ОСОБА_7 , на вказівку ОСОБА_4 , передав останній, заздалегідь ідентифіковані грошові кошти вручені працівниками поліції в сумі 3500 гривень, в якості оплати за надання послуг сексуального характеру.

Одразу після передачі вказаної вище грошової суми ОСОБА_4 , ОСОБА_7 обрав одну із невстановлених досудовим розслідуванням осіб жіночої статі для отримання послуги сексуального характеру, яка провела його до окремої кімнати, де ОСОБА_7 , невстановленою особою жіночої статі, надано послуги сексуального характеру.

Таким чином, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, забезпечили заняття проституцією іншою особою жіночої статі, внаслідок чого ОСОБА_7 надано послуги сексуального характеру за грошову винагороду у розмірі 3500 гривень.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом незаконного отримання доходів від сутенерства, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , спільно та по взаємній згоді вчинили сутенерство, при наступних обставинах.

Так, 11.04.2024 близько 00 год. 53 хв. ОСОБА_8 , діючи під контролем працівників поліції та сприяючи у документуванні протиправної діяльності, особи матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , з метою замовлення послуг сексуального характеру, зателефонував за абонентським номером НОМЕР_2 , розміщеним в мережі Інтернет за посиланням https://graff-massage.com. За вказаним номером відповіла ОСОБА_4 , яка в зазначений день чергувала в якості диспетчера (оператора), відповідального за місце розпусти, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_2 , нежитлові приміщення № 1-10. В момент вказаного вище дзвінка, ОСОБА_4 , яка діючи відповідно до єдиного спільного злочинного плану, розробленого безпосередньо нею та особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб та правил шлюбних відносин, з метою забезпечення інших осіб жіночої статі заняттям проституцією, відповідно до розробленої ними схеми злочинних дій, роз`яснила умови надання послуг сексуального характеру, їх вартість та умови оплати, після чого запросила та направила ОСОБА_8 для отримання послуг сексуального характеру за грошову винагороду до спеціально підібраного для надання інтимних послуг місця розпусти, а саме - до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, в ході вказаної вище розмови, ОСОБА_4 , використовуючи вищевказаний абонентський номер НОМЕР_2 , зареєстрований в додатку «Telegram», надіслала ОСОБА_8 фото осіб жіночої статі, які надавали послуги сексуального характеру, при цьому визначивши розмір грошової винагороди в сумі 3000 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 працівниками поліції вручені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 3000 гривень.

Погодившись із вказаними умовами, 11.04.2024 близько 01 год. 36 хв. ОСОБА_8 прибув за адресою, вказаною диспетчером по телефону, а саме до будинку АДРЕСА_2 , про що в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_4 , яка в свою чергу зазначила, що вона останнього невдовзі зустріне, після чого до ОСОБА_8 вийшла ОСОБА_4 , яка провела «клієнта» до приміщень АДРЕСА_2 .

Після цього, перебуваючи в приміщенні спеціально підібраного та обладованого для надання інтимних послуг приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлові приміщення № 1-10, ОСОБА_8 , на вказівку ОСОБА_4 , передав останній, заздалегідь ідентифіковані грошові кошти, вручені працівниками поліції, в сумі 3000 гривень, в якості оплати за надання послуг сексуального характеру.

Одразу після передачі вказаної вище грошової суми ОСОБА_4 , ОСОБА_8 обрав одну із невстановлених досудовим розслідуванням осіб жіночої статі для отримання послуги сексуального характеру, яка провела його до окремої кімнати, де ОСОБА_8 невстановленою особою жіночої статі надано послуги сексуального характеру.

Таким чином, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, забезпечили заняття проституцією іншою особою жіночої статі, внаслідок чого ОСОБА_8 надано послуги сексуального характеру за грошову винагороду у розмірі 3000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю. Надала покази, які у повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказала, що особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження приблизно в вересні 2023 року, запропонувала їй ( ОСОБА_4 ) в якості адміністратора увійти до складу групи осіб з метою спільного заняття сутенерством, створенням і утриманням місць розпусти та повідомила про розроблений план злочинних дій та способи його реалізації. На наведену пропозицію вона надала свою згоду. Отримані прибутки вони домовились використовувати як для власних потреб, так і для розширення мережі салонів для надання інтимних послуг. В подальшому, вони на території міста Львова, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення, реалізуючи свій план, розподілили між собою функції та ролі по забезпеченню діяльності, при цьому, визначили себе відповідальними за здійснення контролю за особами жіночої статі, підібраними для надання послуг сексуального характеру, а також відповідальними за здійснення контролю, збору та обліку грошових коштів, отриманих за надані сексуальні послуги.

Крім того, вона вела облік грошових коштів, отриманих від такої діяльності, підшукуванні та залученні осіб жіночої статі, а також контроль їх діяльності, здійснювали діяльність адміністратора організованого місця розпусти, контролюючи осіб жіночої статі, які надавали сексуальні послуги, шляхом проведення інструктажів щодо необхідності неухильного дотримання правил, установлених ними.

Також, вона виконувала додаткові функції, а саме чергового диспетчера (оператора), відповідального за забезпечення діяльності. Зокрема, вона спілкувалась з клієнтами через рекламні телефони з відповідними абонентськими номерами, створювала рекламні оголошення на Інтернет сайті, передавала клієнтам реквізитів платіжних карт для оплати таких послуг, надавала інформацію клієнтам щодо переліку послуг сексуального характеру. Також, вона виконувала обов`язки адміністратора у підконтрольному салоні з надання інтимних послуг.

Пояснила, що події відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені у обвинувальному акті. Мотиви і мета вчинення нею кримінальних правопорушень, а також способи їх скоєння у обвинувальному акті відображені вірно.

У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку, просить суворо не карати та надати їй можливість стати на шлях виправлення.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового провадження і такі ніким не оспорюються.

При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи покази обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, надані безпосередньо у судовому засіданні за участю захисника, підстав для самообмови або обставин які ставлять під сумнів добровільність позиції обвинуваченого, судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила створення та утримання місць розпусти, вчинене з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 302 КК України, а також сутенерство, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України.

В ході судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 після вчинення кримінальних правопорушень, наслідки суспільно-небезпечних діянь останньої, особу обвинуваченої, її спосіб життя, ймовірність вчинення нею нових злочинів, зважено на усі обставини кримінального провадження у їх сукупності.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер і тяжкість кримінальних правопорушень, форму вини, спосіб вчинення, стадію та конкретні обставини вчинення кожного кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відсутні дані про її перебування на обліку в лікаря нарколога та психіатра, розлучена, має на утриманні малолітню дитину.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття обвинуваченої. Так, зокрема в ході судового розгляду обвинувачена надала в судовому засіданні визнавальні покази, повідомила про усі відомі обставини справи та засудила свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу. При цьому суд виходить з того, що системне тлумачення законодавства та судової практики вказує на те, що щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд враховує положення ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання:

-за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті;

-за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Також, визначаючи обвинуваченій вид і розмір покарання, суд виходить з того, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Крім того, суд враховує те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

При розгляді даного кримінального провадження суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. У свою чергу, справедливість - це одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На переконання суду, таке покарання для засудженої відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Наведене покарання також перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Також, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі покарання обставини, поведінку обвинуваченої після вчинення правопорушень (відсутність даних про протиправну поведінку), публічне засудження у судовому засіданні своїх протиправних дій та висловлення бажання встати на шлях виправлення, дані про її соціальні зв`язки та сімейне становище, у тому числі наявність на утриманні малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що виправлення засудженої можливе без відбування покарання, і відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останню обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами засудженого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченої - домашній арешт, на момент надходження обвинувального акту до суду припинив свою дію.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Арешт накладений на майно обвинуваченої після набрання вироком законної сили слід скасувати.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:

- 58 купюр номіналом 100 доларів США, 4 мобільні телефони марки Samsung моделі SМ-S901В/DS, SM-G970F/DS, без ідентифікуючих ознак у корпусі чорного кольору, SM-5901В/DS, мобільний телефон Bravis моделі С242, коробку від мобільного телефону Samsung Galaxy S22, планшет Galaxy Tab A8 марки Samsung SM-Х205, ноутбук марки НР моделі ВСМ943142Y, два USB носії, дві банківські картки «Приватбанк» №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_5 , аркуш - записник з рукописним записом, аркуш - записник з рукописним записом «ОСОБА_9 т.НОМЕР_6», частину аркушу зошита з рукописними записами - повернути ОСОБА_4 за належністю.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2024 на планшет Galaxy Tab A8 марки Samsung та 58 купюр номіналом 100 доларів США, після набрання даним вироком законної сили скасувати.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1