справа № 619/1468/23
провадження № 1-кп/619/31/25
УХВАЛА

17 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000031 від 05.01.2023, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаська Лозова Харківського (колишнього Дергачівського) району Харківської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, неодруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 в період часу з жовтня 2022 року по кінець грудня 2022 року мешкав у своєї бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Приблизно в середині грудня, ОСОБА_4 , розуміючи, що в Україні, відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий правовий режим воєнного стану», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебував вдома за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього через скрутне матеріальне становище виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

У подальшому впевнившись, що власник домоволодіння та інші мешканці будинку відсутні, маючи вільний доступ до усіх приміщень домоволодіння, ОСОБА_4 , заздалегідь будучи обізнаним про наявність цінного майна на території домоволодіння та їх розташування, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою збагачення за рахунок чужого майна надалі підійшов до підвального приміщення та за допомогою ключа відчинив двері, тим самим проник до середини підвального приміщення та продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, звідки здійснив крадіжку майна, що належить його бабусі ОСОБА_6 , а саме: 4 листи OSB розмірами 2,5 м. - 1,25 м. - 0,8 см., вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 353 від 23.01.2023 1 675 грн. 00 коп., після чого розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 , завдано матеріального збитку на загальну суму 1675 гривень 00 копійок.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до сховища.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом вчиненим всередині грудня 2022 року, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправна діяльність.

В іншій частині просив постановити ухвалу про призначення до судового розгляду.

Обвинувачений підтримав клопотання прокурора.

Вирішуючи подане клопотання, суд виходить з наступного.

В підготовчому судовому засіданні, згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, а саме: згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за епізодом в середині грудня 2022 року, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у сховище.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 ніким не заперечується.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становитьвід 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленогозакономстаном на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у сховище, завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_5 , завдано матеріального збитку на загальну суму 1675 гривень 00 копійок.

Тобто, завдана матеріальна шкода за цим епізодом, є меншою, за два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки - меншою за розмір, з якого, відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і статтею 5 КК України, принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за цим епізодом не підпадає під кримінальне каранне діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1 240 гривень 50 копійок.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України розмір матеріального збитку, з якого настає кримінальна відповідальність становить 2 481 гривень (1 240,50 х2=2 481).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Приписами ч. 3 ст. 479-2 КПК України встановлено, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

В постанові ОП ККС ВС від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження№ 51-2555кмо24) зробила висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону 3886-IX, а саме що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначенихстаттею 479-2 цього Кодексу.

З вимог ч.ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України вбачається, що суд здійснює судове провадження, щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченоїпунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи, те, що вартість майна котрим обвинувачений заволодів шляхом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до сховища за епізодом вчиненим всередині грудня 2022 року, є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу Українинастає кримінальна відповідальність, а саме 3 028 гривень, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, а також, з урахуванням наданої згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження, роз`ясненню останньому наслідків закриття провадження та право заперечувати проти цього, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась часткова декриміналізація вчинених обвинуваченим діянь на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024, та має зворотну дію в часі, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження у тій частині, де по ряду епізодів, вартість викраденого є меншою, ніж верхня межа для притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Також суд враховує заяву потерпілої про те, що вона не підтримує обвинувачення за ст. 162 КК України.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України з обвинуваченого стягненню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Згідно п. 5 ч.3 ст. 314 КПК України, в іншій частині проваження слід призначити судовий розгляд.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 7, 9, 284, 315, 369-372, 479-2 КПК України, ст. ст. 3, 4, 5 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження 0000031 від 05.01.2023 в частині скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення за епізодом від середини грудня 2022 року задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0000031 від 05.01.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в частині обвинувачення за епізодом в середині грудня 2022 року - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 05.01.2023 у відкритому судовому засіданні о 15 годині 20 хвилин 17 березня 2025 року у залі судових засідань № 4 Дергачівського районного суду Харківської області.

Копію ухвали разом з копією обвинувального акту та реєстром матеріалів досудового розслідування направити ВП №3 ХРУП№3 ГУ НП в Харківській області для вирішення питання, пов`язаного із встановленням наявності чи відсутності підстав для притягнення - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за відповідною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання здійснити виклики та повідомлення сторін кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1