Справа № 156/865/24
Провадження № 1-кп/156/19/25
ВИРОК

Іменем України

20 лютого 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Іваничі Іваничівського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи з 15.03.1999 по теперішній час на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) як військовозобов`язаний, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, о 16 годині 10.06.2024 особисто відмовився отримувати повістку, зміст якої йому було оголошено, про необхідність прибуття на 15 годину 11.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою АДРЕСА_2 , для відправки і подальшого призову за мобілізацією в розпорядження командира військової частини в складі команди НОМЕР_1 , для проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».

Проте, ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про необхідність прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ухилився від призову за мобілізацією та не прибув на 15 годину 11.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 , для відправлення у команді А5001 до військової частини для проходження військової служби під час мобілізації.

Обвинувачений ОСОБА_4 від дачі показань відмовився, при цьому вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та просив суворо не карати, обмежившись покаранням не пов`язаним із позбавленням волі.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які проходять службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 та показали, що при врученні ОСОБА_4 10.06.2024 бойової повістки на відправку йому оголошено її зміст та повідомлено про наслідки відмови від її одержання, незважаючи на це він відмовився від отримання повістки, свою відмову мотивував релігійними переконаннями. Після чого старшим офіцером ОСОБА_6 щодо ОСОБА_4 складено акт відмови від отримання повістки. На визначений час і дату у повістці ОСОБА_4 до РТЦК та СП не прибув.

Допитана свідок ОСОБА_9 показала, що вона є членом позаштатної постійної військо-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час проходження медичного огляду ОСОБА_4 10.06.2024 був визнаний придатним до військової служби, про що виданий відповідний висновок.

Допитаний свідок ОСОБА_10 показав, що є членом Церкви Адвентистів Сьомого Дня, знає ОСОБА_4 як хорошу людину, проте останній не є членом їхньої релігійної організації.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини в інкримінованому йому злочині, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, зокрема, довідкою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії від 10.06.2024, згідно з якою обвинувачений є придатним до військової служби (а.с.100), карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 (а.с.101-102), листом доведення від 10.06.2024, яким обвинувачений ОСОБА_4 повідомлений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації та вчинення інших кримінальних правопорушень проти порядку проходження військової служби (а.с.103-104), копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 10.06.2024 (а.с.105-106), багаторівневим особистісним опитувальником «Адаптивність-200» від 10.06.2024, згідно з яким ОСОБА_4 має 2 рівень стійкості (достатній) до бойового стресу (а.с.110), карткою професійно-психологічного відбору кандидата, згідно з якою ОСОБА_4 рекомендований до призову на військову службу за мобілізацією в Збройні Сили України (а.с.111), актом про відмову в отриманні повістки від 10.06.2024, згідно з яким ОСОБА_4 відмовився від отримання повістки на відправку у військову частину для призову на військову службу по мобілізації на 15 годину 11.06.2024 у зв`язку з релігійними переконаннями (а.с. 112), повісткою, одержаною 10.06.2024 про прибуття на відправку по команді НОМЕР_1 на 15 годину 11.06.2024 (а.с.102), довідками КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» №444/01-09-2.24 від 03.07.2024 та №2037/09.09-2.24 від 04.07.2024, згідно з якими ОСОБА_4 за амбулаторною допомогою до лікувального закладу не звертався, на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебував (а.с.123-124), довідкою релігійної організації «Релігійний центр Свідків Єгови» №12782 від 04.07.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 не є членом цієї релігійної організації (а.с.125), довідкою Церки Адвентистів Сьомого Дня №154 від 02.07.2024, згідно з якою ОСОБА_4 не є членом цієї релігійної організації (а.с.126), довідкою відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я Іваничівської селищної ради №175/04-10/2-24 від 24.07.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_4 не отримує компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та із відповідною заявою до відділу не звертався (а.с.132).

Вищевказані докази в їх сукупності, є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Стаття 336 КК України передбачає відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Об`єкт правопорушення - в широкому розумінні ним є суспільні відносини у сфері переведення економіки, діяльності органів влади, самоврядування, інших сфер і галузей країни на функціонування у період воєнного стану, а Сил оборони України - на організацію і штати воєнного часу. У більш вузькому розумінні це передбачений законом порядок підтримання бойової і мобілізаційної готовності Сил оборони України на рівні, що забезпечує вимоги національної безпеки.

Додатковий обов`язковий об`єкт правопорушення - встановлений законом порядок комплектування Сил оборони України. Шкода, що спричиняється вказаному об`єкту посягання, характеризується такою протиправною поведінкою, коли особа, яка об`єктивно підпадає до призову за мобілізацію до лав Сил оборони України, в односторонньому порядку свідомо виключає себе із передбаченого законом процесу формування Сил оборони України на рівні забезпечення національної безпеки країни і її населення.

Суспільна небезпека правопорушення полягає в тому, що ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Сил оборони України з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

Об`єктивна сторона виявляється в бездіяльності - ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом.

Прямим умисел є тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

Тобто особа усвідомлює небезпечний і протиправний характер своїх вчинків, проте має намір та бажання так діяти, а саме досягти мети уникнути самого призову за мобілізацією.

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює усі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є шкідливим для суспільства.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності).

Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Відповідно до визначень, наданих у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під мобілізацією розуміється комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

У вказаному Законі надано і визначення особливому періоду - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 №2105-IX в Україні введений воєнний стан, оголошено та проводиться загальна мобілізація, строки проведення яких неодноразово продовжувались і діють по теперішній час.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , у справі не встановлено.

Обвинувачений судимості не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, не працює.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, мотивуючи вид та розмір призначеного ним покарання (основного та додаткового), повинен врахувати всі обставини, які мають значення для його призначення.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України захист незалежності та територіальної цілісності України набуває особливого значення та повинен бути забезпечений усіма можливими засобами. Наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами. Звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням або призначення йому більш м`яких покарань, ніж передбачені санкцією ст.336 КК України, сформує негативну думку інших військовозобов`язаних, вплине на їх бойовий дух та мотивацію, не сприятиме дотриманню мети покарання, сприятиме ухиленню інших осіб від призову на військову службу під час мобілізації, та в свою чергу вплине на якість оборони України, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.

Зазначені вище обставини унеможливлюють виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої статтею 336 КК України.

Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.

Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, його необхідно призначити у мінімальному розмірі, встановленому санкцією статті 336 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався, підстав для його застосування не вбачається.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, 369-378 КПК України,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання у порядку приведення вироку до виконання.

Після набрання вироком законної сили письмові речові докази зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Іваничівський районний суд Волинської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право подати клопотання про помилування, ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1