УХВАЛА

про призначення до судового розгляду та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

15 квітня 2025 рокуСправа № 495/2168/25
Номер провадження 1-кп/495/573/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському Одеської області клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278 від 25 лютого 2025 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні головуючої судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000278 від 25.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Із вказаного клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за корисливі злочини проти власності, востаннє Саратським районним судом Одеської області 10.07.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, реальних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин:

В ході досудового розслідування встановлено, 24.02.2025 приблизно о 07:30 годині, більш точний час в проведенні досудового розслідування встановити не надалося можливим, гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухався по вулиці Українській в м. Білгород-Дністровський, Одеської області. В подальшому, побачивши потерпілого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався з велосипедом в руках по тій же вулиці, в ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме сумки, яка була на плечі в потерпілого. Далі, ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів майнового характеру, на шлях виправлення не став та розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, наздогнав потерпілого ОСОБА_8 біля будинку N? 76 по вул. Українській в м. Білгород-Дністровський, штовхнув його, від чого останній впав на землю. Далі, користуючись тим, що потерпілий лежить на землі зняв з його плеча сумку та почав витягати з неї майно потерпілого, а саме: гаманець зі шкірозамінника коричневого кольору, в якому знаходився паспорт громадянина України на ім?я потерпілого ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 300 гривень та мобільний телефон марки «XIAOMI Redmi 5», imei: НОМЕР_1 , вартість якого становить 3 313 гривень, з сім-карткою мобільного оператора Київстар - НОМЕР_2 , вартість якої 159 гривень 33 копійки, при цьому сумку ОСОБА_4 залишив на місці, а майно з сумки відкрито викрав. В подальшому, разом з викраденим майном ОСОБА_4 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 3 772 гривні 33 копійки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 березня 2025 року приблизно о 08 годині20 хвилин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 проходячи по вулиці Сергія Файнблата в місті Білгород-Дністровський Одеської області помітили, що біля кафе «Пельменная», яке розташоване на розі вулиць Сергія Файнблата - Миколаївська в місті Білгород-Дністровський Одеської області припаркований автомобіль «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , котрим користується потерпілий ОСОБА_9 . У цей час у ОСОБА_10 та ОСОБА_4 виник корисний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом його викрадення з салону транспортного засобу.

Заздалегідь розподіливши ролі, ОСОБА_11 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, тим самим повністю розуміючи протиправність виниклого задуму, відійшов подалі від автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 в бік вулиці Ізмаїльська в місті Білгород-Дністровський Одеської області та чекав ОСОБА_4 з викраденим майном. У цей час ОСОБА_4 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, тим самим повністю розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до дверей багажного відділення автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , та шляхом взлому навісного замку, заліз до багажного відділення автомобіля, звідки таємно викрав пакет з продовольчими речами, а саме: три упаковки ватних дисків «Свіжанка»; крем-мило «Дбайливий захист»; крем-мило «Диня»; миска 2,8 л; прищіпка пластикова 120 шт.; салатник «Дача» 0,5; чотири упаковки пакетів для сміття «Super Lux» 120 л по 10 шт. на загальну суму 418 гривень.

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, підійшов до передніх водійських дверей автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 та за допомогою викрутки зняв резинку зі скла хвіртки передньої водійської двері, після чого перехилившись через вказану свіртку, побачив в автомобілі мобільний телефон марки Redmi 9C NFC вартістю 2400 гривень та підключену до автомобілю автомагнітолу фірми «Pioneer» Model No: 1090B, які належать потерпілому ОСОБА_9 , які ОСОБА_4 й вирішив викрасти, та взявши правою рукою мобільний телефон, діставши його з автомобіля, поклав до пакету з продовольчими речами. Після чого знову перехилившись через хвіртку передньої водійської двері, дістав з автомобільної шахти автомагнітолу фірми «Pioneer» Model No: 1090B вартістю 750 гривень, та діставши її з автомобіля, поклав до пакету з продовольчими речами. Після чого, з метою розпорядження вказаним майном на власний розсуд, ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_10 , який чекав його неподалік від автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 . Підійшовши до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 віддав йому пакети з викраденими речами та запитав чи не знає ОСОБА_11 як відчинити двері на автомобілі «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , на що ОСОБА_5 відповів, що знає та продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , приблизно о 08 годині 47 хвилин, 07 березня 2025 року, підійшли до передньої водійської двері автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , який був припаркований біля кафе «Пельменная», яке розташоване на розі вулиць Сергія Файнблата - Миколаївська в місті Білгород-Дністровський Одеської області, однак в цей час їх злочинні дії були помічені потерпілим ОСОБА_9 , про що в сторону ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було здійснено відповідний оклик. Помітивши володільця автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_4 побіг в сторону вулиці Ізмаїльська міста Білгород-Дністровський Одеської області, а ОСОБА_5 побіг в сторону вулиці Миколаївська міста Білгород-Дністровський Одеської області, тим самим здійснивши дії спрямовані на викрадення вищезазначеного майна, спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3568 гривень.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 зазначив, що існують ризики, передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

Ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання від п?яти до восьми років позбавлення волі та на строк від семи до десяти років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з?явлення для давання показань.

Ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів майнового характеру, та на даний час в Білгород-Дністровському міськрайонному суді розглядаються кримінальні провадження, що вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.4 КК України.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію, вчинення тяжкого злочину в умова воєнного стану, у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов?язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров?я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв?язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв?язку з його доступом до зброї.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п?ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м?яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов?язання не може бути застосовано, у зв?язку з тим, що це найбільш м?який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов?язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов?язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Заставу у виключних випадках може бути застосовано, визначивши розмір застави, який здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов?язків, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики - впливати на свідків, знищити або приховати речові докази, переховуватися від органу досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення є належно обґрунтованими.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 особу підозрюваного, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років, та позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також те, що ОСОБА_4 , має задовільний стан здоров?я, не працює, схильний до скоєння кримінальних правопорушень і той факт, що жоден з більш м?яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, на підставі викладеного прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 зазначив, що існують ризики, передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

Ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання від п?яти до восьми років позбавлення волі та на строк від семи до десяти років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки обвинуваченому ОСОБА_12 відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з?явлення для давання показань.

Ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, так як ОСОБА_11 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів майнового характеру, та на даний час в Білгород-Дністровському міськрайонному суді розглядаються кримінальні провадження, що вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.4 КК України.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обгрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію, вчинення тяжкого злочину в умова воєнного стану, у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов?язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров?я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв?язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв?язку з його доступом до зброї.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п?ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років, та позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також те, що ОСОБА_5 , має задовільний стан здоров?я, не працює, схильний до скоєння кримінальних правопорушень і той факт, що жоден з більш м?яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, на підставі викладеного прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотанння.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у разі визнання їх винуватими, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 10 років , враховуючи їхній вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені та свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що судове провадження у кримінальному провадженню не закінчено, строк обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчується 28.04.2025.

Також у судовому засіданні встановлено, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, доведених прокурором при обранні вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання суду запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинувачених покладених на них обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинувачених в судовому засіданні встановлено не було.

Також суд відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , приходить до висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір у кримінальному провадженні.

Також прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №0000278 від 25 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підсудний Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області, відсутні підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту прокурору, просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, викликати до суду обвинуваченого та свідків.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку прокурора

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження та встановивши відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, суд вважає можливим провести судовий розгляд обвинувального акта по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №0000278 від 25 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у відкритому судовому засіданні. Обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, підстав для його повернення суд не вбачає. Суд вважає за необхідне здійснити виклик для допиту у судове засідання обвинуваченого та свідків.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України строком на 60 (шістдесят) днів, який діє до 13 червня 2025 року включно з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Розмір застави, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, не визначати.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, який діє до 13 червня 2025 року включно з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 прожиткових мімнімумів доходів громадян що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора,який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування свої документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278 від 25 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на 25 квітня 2025 року о 11 год. 30 хв.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали: 15.04.2025 о 14 год. 15 хв.

Суддя ОСОБА_13