Справа № 143/342/18
Провадження № 1-в/127/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» та за час відбуття покарання «через хворобу став офіційним наркоманом, вживає карбомазепін, габану, еммілім, вальпроком, втратив можливість працювати фасадчиком, приносити людям користь. Від такого вживання наркотиків серце та печінка дають збій. Використовувати кращі ліки в установі немає, застосовувати до нього ст. 84 КК України неможливо через вимоги закону до розподілу хвороб по категоріях. Тому просить застосувати до нього ст. 82 КК України».

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що клопотання ОСОБА_5 не підлягає до задоволенню, оскільки засуджений не довів свого виправлення, так як матеріали справи не містять даних щодо того, що засуджений залучався до виконання будь-яких робіт, на даний час не працевлаштований, характеризується посередньо, на профілактичних обліках не перебуває та жодного разу не заохочувався адміністрацією установи. Сукупність вказаного свідчить, що на даний час не має достатніх даних які б свідчили б, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» підтримав думку прокурора, оскільки засуджений за станом здоров`я може працювати, однак жодного разу не був залучений до виконання будь-яких робіт в установі.

Відповідно до заяви засудженого ОСОБА_5 , він просив суд розглянути клопотання у його відсутність.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною 1 статті 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до статті 6 КВК України основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 08.12.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 122, 70 КК України на 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 18.12.2020 року.

Таким чином, на момент звернення із клопотанням ОСОБА_5 відбув, визначений ст. 82 КК України, строк покарання та за вказаним критерієм є суб`єктом застосування ст. 82 КК України.

Згідно ч. 1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_5 не менше 1/2 строку покарання та доведення засудженим того, що він встав на шлях виправлення.

Відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_5 , останній адміністрацією установи не заохочувався. Засудженому 26.09.2023 року оголошено сувору догану за зберігання заборонених предметів (вилучено мобільний телефон).

За період відбування покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» на виробництві та майстерні ОСОБА_5 не працював. В установі відсутні виконавчі листи на засудженого ОСОБА_5 за період його відбування покарання в установі, що підтверджується довідкою від 03.04.2025 року.

З медичної довідки вьачається, що за період відбування покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_5 перебуває на обліку із діагнозом: епілептична хвороба. Епілептичні напади фіксувалися з частотою, в середньому, двічі на місяць. З 03.09.2024 року переведений на препарати вальпроєвої кислоти у зв`язку із зафіксованим синдромом ОСОБА_6 . На даний час перебуває на обліку з діагнозом: віддалені наслідки перенесної ЧМТ у вигляді вестибуло-атактичного, судомного, цефалічного синдромів. ГХ-ІІ ст. Ризик високий. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН-0. На даний час стан здоров`я задовільний, загрози життю та здоров`ю не має. Потребує працевлаштування.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання з 18.12.2020 року, у виробничій майстерні та на роботах з господарського обслуговування установи не працевлаштований з власним бажанням, за станом здоров`я потребує працевлаштування, заохочень не має, зберігав у себе заборонений в установі предмет, що зумовило накладення стягнення.

Крім того, з характеристики на засудженого від 03.04.2025 року вбачається, що ОСОБА_5 заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, та не завжди робить для себе належні висновки. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі у її реалізації не приймає. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але потребує контролю за їх виконанням. Бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Соціально корисні зв`язки не підтримує.

На даний час ОСОБА_5 не працює, жодних даних про те, що засуджений протягом строку відбування покарання був працевлаштований, матеріали справи не містять.

Рішенням комісії ДУ Вінницька виправна колонія (№86)», протокол № 17 від 06.09.2022 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Рішенням комісії ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)», протокол № 14 від 20.06.2023 року засудженому відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, тому що він не став на шлях виправлення.

Рішенням комісії ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)», протокол № 9 від 07.05.2024 року засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, тому що він не довів своє виправлення.

Таким чином, суд вважає, що матеріали клопотання, додані до нього докази не дають підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки засуджений під час відбування покарання адміністрацією установи не заохочувався, не працює, отримував дисциплінарне стягнення, посередньо характеризується, активної часті у програмі диференційованого виховного впливу не приймає, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, роботи із благоустрою установи виконує, разом з тим потребує контролю за якістю їх виконання, що свідчить про несумлінну поведінку засудженого під час відбування покарання та ставить під сумнів успішність процесу виправлення.

Враховуючи сукупність вищевикладеного та виходячи з того, що питання про можливість заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя: