Дата документу 10.12.2024 Справа № 334/7504/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1130/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/7504/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Маріуполь Донецької області, зареєстрована у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за те, що вона, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, в порушення вимог статей 25 (зберігання наркотичних засобів, психотропних засобів, психотропних речовин та прекурсорів), 27 (придбання, реалізація наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів) Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи умисно, 27 серпня 2024 року приблизно о 10 годині 25 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 , де за допомогою власного мобільного телефону, яким вона користується, в якому встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_1 , у месенджері «Telegram» у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », знайшла оголошення про продаж психотропних речовин, де замовила особливо небезпечну психотропну речовину для власного вживання без мети збуту.

Того ж дня обвинувачена перерахувала грошові кошти у розмірі 765 гривень на невстановлений досудовим розслідуванням банківський рахунок, про що повідомила невстановлену в ході досудового розслідування особу, яка оформила ТТН під номером 7546, в якій зазначено місце отримання вказаної замовленої речовини, а саме: м.Запоріжжя, пр.Металургів, буд. №2Г, поштомат №5627, отримувач ОСОБА_8 , м.т. НОМЕР_1 .

Далі, 30 серпня 2024 року приблизно о 10 годині 40 хвилин обвинувачена, прибувши до поштомату №5627, а саме за адресою: м.Запоріжжя, пр.Металургів, буд. №2Г, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримала вказану посилку на її ім`я, достовірно знаючи, що всередині знаходилися зіп-пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною білого кольору, тим самим почала незаконно зберігати їх при собі.

Після цього, обвинувачена, діючи умисно, продовжуючи незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, цього ж дня була виявлена працівниками поліції.

У подальшому, в ході огляду місця події 30 серпня 2024 року у період часу з 12 години 02 хвилини до 12 години 17 хвилин за адресою: м.Запоріжжя, пр.Металургів, біля буд. №2Д, обвинувачена добровільно видала два зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС (мефедрон), маса якої складає 0,67055 г (в перерахунку на основу), яку остання зберігала при собі без мети подальшого збуту.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту. Їй призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просила вирок змінити, призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_8 має на утриманні дітей, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто на час ухвалення вироку ОСОБА_8 має двох дітей, які не досягли чотирнадцяти років. Однак суд не врахував вимоги ч.3 ст.61 КК та призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі. Враховуючи відомості, які характеризують особу ОСОБА_8 , вважала, що для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде достатнім призначення їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; обвинувачену та її захисника, які не заперечували проти задоволення скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В силу вимог ст.50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Дотримання вимог ст.65 КК з приводу загальних засад призначення покарання необхідно, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку за ч.1 ст.309 КК за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст.404 КПК не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК покарання у виді обмеження волі до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років не застосовується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 має неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Відтак зазначені обставини унеможливлюють призначення ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК.

Таким чином, оскаржуваний вирок суду підлягає зміні в частині призначеного судом покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, колегія суддів, відповідно до вимог ч.3 ст.61, ст.65 КК враховує дані, що характеризують особу обвинуваченої, яка раніше не судима, повністю визнала свою провину, у скоєному розкаялась, заміжня, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст.66 КК, є щире каяття. Обставин, що у відповідності до ст.67 КК обтяжують покарання, не встановлено.

Колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченій ОСОБА_8 найменш обтяжливе передбачене санкцією ч.1 ст.309 КК покарання у виді штрафу.

Призначаючи покарання, судова колегія зазначає, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 року у справі № 617/775/20 (провадження №13-110кс21) зміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст.75 КК, на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної прокурора та вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення обвинуваченій покарання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4