Справа № 344/4384/25
Провадження № 1-кс/344/2136/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 березня 2025 року представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду через систему «Електронний суд» зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, представник заявника зазначає, що адвокат ОСОБА_3 здійснює представництво інтересів (надає правничу допомогу) ОСОБА_5 на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2025 року з усіма правами представника щодо повного представництва інтересів в усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, в тому числі в Івано-Франківській спеціалізованій прокуратура у сфері оборони Західного регіону та усіх судах загальної юрисдикції

06 лютого 2025 року ОСОБА_5 звернувся до Івано-Франківської обласної прокуратури із повідомленням від 06 лютого 2025 року про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України).

У даному повідомленні заявник повідомляв про злочинні діяння, вчинені відносно нього представниками (працівниками та військовослужбовцями) ІНФОРМАЦІЯ_1 та представниками (працівниками та військовослужбовцями) військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 у поданому повідомленні про кримінальне правопорушення просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за:

- ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 представниками (працівниками та військовослужбовцями) ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 представниками (працівниками та військовослужбовцями) військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ;

- ч. 5 ст. 426-1 Кримінального кодексу України за фактом вчинення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та в/ч НОМЕР_1 щодо ОСОБА_5 кримінального правопорушення (перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці);

- ч. 2 ст. 127 Кримінального кодексу України за фактом катування ОСОБА_5 представниками (працівниками та військовослужбовцями) ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

У подальшому дане повідомлення обласною прокуратурою було направлено супровідним листом (вих. від 17.02.2025) для розгляду по суті до Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

Станом на день звернення до суду не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочато досудове розслідування.

Щодо строків подання скарги до суду заявник зазначає, що після звернення 06 лютого 2025 року з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення заявник вжив усіх можливих заходів, направлених на отримання

інформації щодо його повідомлення про злочин, але з незалежних від

нього причин, жодної інформації по суті так і не отримав.

За таких обставин заявник просить поновити строк на подання даної скарги, якщо суд дійде висновку, що такий строк пропущено; зобов`язати уповноважених службових осіб Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 06 лютого 2025 року.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 12 березня 2025 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Представник заявника, надаючи пояснення у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав вимоги скарги, просив поновити строк звернення до суду зі скаргою та зобов`язати внести відомості за повідомленням про вчинення кримінального правопорушення в порядку статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що заявником був пропущений строк звернення до суду з даною скаргою, також у заяві відсутні обставини та конкретні факти про наявність складу кримінальних правопорушень, просив відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (частина перша статті 304 Кримінального процесуального кодексу України).

Як встановлено слідчим суддею, 06 лютого 2025 року ОСОБА_5 звернувся до Івано-Франківської обласної прокуратури із повідомленням від 06 лютого 2025 року про вчинення кримінального правопорушення.

10 лютого 2025 року дане повідомлення Івано-Франківською обласною прокуратурою було направлено для розгляду по суті до Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

17 лютого 2025 року Івано-Франківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону дане повідомлення надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив отримання відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_2 , доказів протилежного прокурором не надано.

За вказаних обставин та за відсутності інших даних в матеріалах перевірки і обґрунтованих заперечень суд вважає, що строк звернення до суду зі скаргою підлягає поновленню.

Відповідно до частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За змістом частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені частиною п`ятою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, заява про кримінальне правопорушення повинна містити зазначені відомості.

Згідно з частиною першою статті 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України та статті 2 Кримінального кодексу України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому чинне кримінальне процесуальне законодавство, в тому числі і стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України, не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Не передбачено такого обов`язку і Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокурора 30 червня 2020 року № 298).

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей о Єдиного реєстру досудових розслідувань перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Отже, аналіз наведених норм права вказує на необґрунтованість доводів заявника, що орган, який уповноважений вносити відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язаний вносити виключно всі заяви про вчинення кримінального правопорушення без попередньої оцінки викладених в них відомостей.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що обставини, викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, повинні бути такими, що свідчать про наявність вчиненого кримінального правопорушення, містять посилання на певні ознаки кримінального правопорушення та дають можливість встановити його попередню кваліфікацію.

Слідчий суддя, виходячи із принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права, вважає, що не підлягають реєстрації заяви про вчинене кримінальне правопорушення, які містять посилання на обставини, що явно не відповідають дійсності, які носять вірогідний характер та засновані на припущеннях, або які не містять достатньої інформації щодо обставин вчиненого правопорушення, яка дозволяє конкретизувати об`єктивну сторону вчиненого правопорушення та встановити відповідну правову кваліфікацію.

При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть бути внесені відомості із заяв чи повідомлень про події, у яких відсутня достатня інформація, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно бездіяльність, передбачена пунктом 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо конкретної за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що, на думку заявника, має місце вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтею 146 Кримінального кодексу України «Незаконне позбавлення волі або викрадення людини», статтею 426-1 Кримінального кодексу України «Перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень», статтею 127 Кримінального кодексу України «Катування», відносно нього, у якого невідомими особами у військовій формі 02 грудня 2024 року було перевірено документи та повідомлено про те, що його буде доставлено до ТЦК та СП.

Проаналізувавши повідомлення ОСОБА_5 та скаргу адвоката ОСОБА_3 в його інтересах, слідчий суддя приходить до висновку, що вона за своїм змістом і суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить конкретних та достатніх даних про можливе вчинення особою кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146, 426-1, 127 Кримінального кодексу України, тобто сукупність обов`язкових ознак конкретних злочинів, які дозволяють відмежовувати таке діяння від інших правопорушень, що не становлять суспільної небезпеки.

Твердження заявника про вчинення кримінальних правопорушень має занадто загальний, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальні правопорушення.

Доводи звернення про вчинення кримінальних правопорушень є припущеннями, які не ґрунтуються на фактичних даних.

Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Так, у ході аналізу поданої заяви та скарги, слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя враховує також те, що, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 16 січня 2025 року зареєстроване кримінальне провадження за № 0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, підозрюваним у якому є ОСОБА_5 .

У зв`язку із зазначеним, виходячи з того, що при зверненні із повідомленням про кримінальне правопорушення до повноважного органу досудового розслідування заявником усіх вимог кримінального процесуального закону дотримано не було при посиланні на факти, які викладені у заяві (повідомленні), та за відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень і підтверджували викладені у повідомленні (заяві) факти, в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність оскаржуваної бездіяльності та про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_5 строк звернення до суду зі скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 21 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1