Справа № 288/189/25
Провадження № 1-кп/288/59/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в селищі Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000006 від 18 січня 2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Шишківці, Сокирянського району, Чернівецької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше судимий 09.08.2024 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень,

що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2025 року близько 01 години 30 хвилин перебуваючи на проїжджій частині дороги поблизу господарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та його знайомою ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин стався словесний конфлікт. У ході даного конфлікту в ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи можливі протиправні наслідки та бажаючи їх настання 06.01.2025 року у вказаний час та місці ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_5 та поваливши останню на землю наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді: синця навколоорбітальної ділянки зліва, що згідно висновку експерта № 3 від 20.01.2025 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України визнав повністю і дав показання, які відповідають змісту обвинувачення. Також пояснив, що 06.01.2025 року між ним та потерпілою виник конфлікт в ході якого він потерпілу повалив на землю та наніс один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_5 .

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість підтверджується слідуючими доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що 06 січня 2025 року між нею та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 вдарив її кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив їй тілесне ушкодження.

Також винуватість ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 січня 2025 року ОСОБА_5 /а.с. 23/;

- висновком експерта № 3 від 20 січня 2025 року, з якого вбачається, що згідно даних представлених медичних документів у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: синця навколоорбітальної ділянки зліва, (без зазначення форми, розмірів, морфологічних особливостей), які є легкими тілесними ушкодженнями. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету, однак через відсутність в представлених на експертизу медичних документах, записів щодо морфологічних особливостей виявленого тілесного ушкодження, встановити термін його утворення не представляється можливим. Згідно пункту 4.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень: «Діагноз «Забій верхньої і нижньої губи» не враховується при визначенні ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними даними медичного характеру». Можливість утворення даного тілесного ушкодження внаслідок падіння з положення стоячи на виступаючі тверді предмети - не виключається /а.с. 24/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 січня 2025 року з фотоілюстрацією до протоколу за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка розповіла та показала, як обвинувачений ОСОБА_4 наніс удар правою рукою їй в обличчя, чим спричинив їй тілесні ушкодження /а.с. 25-27, 45-46/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28 січня 2025 року з фотоілюстрацією до протоколу за участю ОСОБА_4 , який розповів та показав як він наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив їй тілесні ушкодження /а.с. 47-51/.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, згідно статті 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує вищевикладені обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до кримінального проступку, його суспільну небезпечність, особу винного, наявність пом`якшуючої та обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора, думку потерпілої, інші обставини справи та приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді громадських робіт, так як таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений був засуджений 09.08.2024 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу, однак штраф не сплатив, що підтверджується довідкою Житомирського районного сектору № 5 філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області № 205/33/19/2-25 від 17.02.2025 року /а.с. 52/.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення у даному провадженні ОСОБА_4 вчинив 06 січня 2025 року, тобто після набрання вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 09.08.2024 року законної сили.

Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 09.08.2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700,00 гривень, який на даний час не сплачений, а отже покарання не відбуто.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України, до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, в тому числі, не невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Відповідно до роз`яснень абзацу п`ятого пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі засудження особи за злочин, вчинений у період невідбутого покарання за попереднім вироком, та призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст.72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст.71 КК України і призначити за сукупністю вироків остаточне покарання. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Положеннями ч. 3 ст. 72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 09.08.2024 року та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді 200 години громадських робіт та штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень та згідно ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2024 року та остаточно призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт та штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1