Справа № 932/2764/25
Провадження № 1-кп/932/347/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000241 від 14.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримавши обґрунтування, правові підстави та ризики, передбачені п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений спроможний:

1) переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватись від суду. Крім того, прокурор зазначив, що інкримінований обвинуваченому злочин вчинений останнім під час дії воєнного стану в Україні з метою ослаблення держави (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що обґрунтовується тим, що знаходячись на свободі, він з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити докази, а також сприяти такому знищенню, що підтверджують його злочинну діяльність (п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що підтверджується тим, що він вчинив епізод диверсії та епізод перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України у формі підпалу автомобіля військовослужбовця, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів проти основ національної безпеки (п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України)

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із зазначених вище підстав та просив його задовольнити.

Захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обґрунтувавши свою правову позицію відсутністю можливості на законодавчому рівні просити суд застосувати інший запобіжний захід аніж тримання під вартою. Також захисник звернув увагу суду, що коли ОСОБА_7 вийшов під заставу, то останній дотримувався своїх процесуальних обов`язків, а його поведінка не порушувала ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Водночас, суд на сьогодні не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньою для виправдання застосування заходів забезпечення кримінального провадження допоки триває підготовка до судового розгляду.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_7 , зокрема, згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк п`ятнадцяти років або довічним позбавлення волі, без обрання іншої, альтернативної міри покарання.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання, враховуючи його тяжкість, спроможний переховуватись від суду. Окрім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновані злочини, передбачені ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України, а тому останній спроможний вчинити інший злочин або продовжити ті, у яких обвинувачується.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на який посилався прокурор, суд зазначає, що такий ризик є формальним припущення сторони обвинувачення, яке під собою не містить правового підґрунтя, а також реальних підстав та причин вважати, що обвинувачений спроможний знищити, сховати або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з урахуванням того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 тривало майже шість місяців, під час якого у сторони обвинувачення була можливість зібрати всі необхідні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , без ризику знищення, схову або спотворення доказів останнім.

Щодо клопотання сторони захисту про відмову у задоволенні клопотання прокурора, суд зазначає, що наявність вищезазначених ризиків не дозволяє суду відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а законослухняна поведінка ОСОБА_7 під час досудового розслідування не може бути безумовною підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на зміну обсягу інкримінованих обвинуваченому правопорушень, а також міри покарання, яка ними передбачена.

Окрім того, ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 114-1 КК України, під час дії воєнного стану, при наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, суд може застосувати до обвинуваченого запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою, враховуючи імперативність норми ч. 6 ст. 176 КПК України.

Відтак, обвинуваченому ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437 442 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 травня 2025 року включно, з утриманням його у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_7 під вартою є 18 травня 2025 року включно.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України - розмір застави не визначати.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3