Справа № 932/1712/25
Провадження № 1-кс/932/651/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув клопотання слідчого СВ ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 03 січня 2025 року, стосовно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, працездатний, не працює, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2025 року до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ ВП №4 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 03 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зазначене клопотання було подане одночасно з клопотанням слідчого СВ ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31 грудня 2024 грудня, о 12:17 год., ОСОБА_6 , перебував біля першого під`їзду житлового будинку №16 на ж/м Тополя1 в м. Дніпро, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього виник словесний конфлікт. На ґрунті виниклого словесного конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у виді спричинення тяжкого тілесного ушкодження у виді розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності потерпілого ОСОБА_7 не менш як на одну третину та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 31 грудня 2024 року о 12:17 год. біля першого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 наблизився до ОСОБА_7 та, стоячи прямо перед останнім, наніс один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область обличчя, а саме лівого ока потерпілого ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді контузії лівого ока тяжкого ступеню з саднами повіки, корнеосклеральним розривом з впадінням внутрішьоочних оболонок, гіфемою та гемофтальмом лівого ока, що призвело до зниження гостроти зору до світловідчуття (практична сліпота), які за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовлюють стійку втрату працездатності не менш як на одну третину (не менш 33%).

30 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.01.2025;

- протоколом огляду місця події від 02.01.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.01.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 від 03.01.2025;

- протоколом перегляду відеозапису з потерпілим ОСОБА_7 від 14.01.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 03.01.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_8 від 03.01.2025;

- протоколом перегляду відеозапису з свідком ОСОБА_8 від 14.01.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- висновком експерта №276/е/45 від 29.01.2025;

- додатковим висновком експерта №277/е від 29.01.2025;

- додатковим висновком експерта №278/е від 29.01.2025;

- повідомлення про підозру від 30.01.2025;

- зібраними матеріалами провадження в цілому.

Слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, вручались підозрюваному ОСОБА_6 19 лютого 2025 року, що підтверджується розпискою.

В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання.

Прокурор також підтримала клопотання, просила його задовольнити, звернула увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_6 сам підтвердив, що дійсно переховувався від поліції. ОСОБА_6 було виявлено під час обшуку в квартирі його бабусі в погребі на балконі, при тому, що бабуся сказала працівникам поліції, що його в квартирі немає.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки, на її думку, підозра не обґрунтована, однак на теперішній час вона не може це довести. Також вважає, що ризики, на які посилається слідчий в клопотанні є надуманими і нічим не підтверджуються. Так, ОСОБА_6 не має наміру будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Він був вимушений на певний час залишити своє постійне місце проживання, оскільки побоювався за свою безпеку через неправомірну поведінку відносно нього з боку працівників поліції. Щодо ризику впливу на потерпілого та свідків, то за весь час досудового розслідування не отримано повідомлень про те, шо ОСОБА_6 намагався контактувати з потерпілим або свідками та чинити на них вплив. Просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та постійного проживання, що повністю забезпечить виконання ним свої процесуальних обов`язків та дозволить продовжити працювати на дому, оскільки він є фахівцем у сфері ІТ.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та пояснив, що 30 січня 2025 року до нього за місцем мешкання прийшли двоє працівників ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, як вони себе назвали, одного з яких зовуть ОСОБА_11 , імені другого не знає. Ці особи замазали оглядовий глазок у вхідних дверях і почали вимагати відчинити двері. Оскільки він не міг пересвідчитися, що це саме працівники поліції, то двері не відчинив. Після цього згадані особи почали виламувати двері, вимикали на щитках електроенергію, встромили в замок сторонній предмет, чим зламали замок. Оскільки в тамбурі разом з ним проживають сусіди, в яких є малолітня дитина, і ця дитина дуже злякалася, він все таки відчинив двері. Цього ж дня він поїхав до поліції, де, як йому сказали, його повинні були просто опитати. Натомість, його затримали в поліції на п`ять годин і вручили підозру. В подальшому працівники поліції приїжджали та залякували його сусідів і друзів. У одного з друзів поліцейські вчинили несанкціонований обшук, оскільки хтось їм сказав, що він може у нього переховуватись. Він злякався за своє життя і здоров`я, тому змінив місце проживання, жив весь цей час у різних друзів та родичів. До правоохоронних органів з приводу протиправної поведінки поліцейських не звертався, оскільки не бачив сенсу. Таким чином, він переховувався не від слідства, а від працівників поліції, оскільки побоювався за себе. яНе має наміру будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню, просив залишити його під домашнім арештом.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка за клопотанням захисника мати підозрюваного ОСОБА_12 пояснила, що спілкувалась зі своїм сином останній раз на Новорічні свята, в подальшому можливо він їй дзвонив наприкінці січня 2025 року, але точно не може сказати. Вона весь це час до вчорашнього дня не знала, де він знаходиться, не мала з ним зв`язку. З приводу його пропажи до правоохоронних органів не зверталась. Охарактеризувала ОСОБА_6 повністю позитивно як люблячого та турботливого сина та онука, спокійного, який не зловживає алкоголем, не вживає наркотичні засоби, не спілкується з підозрілими компаніями. Також пояснила, що ОСОБА_6 має сильну алергію на стрес, один раз декілька років тому у нього навіть був епілептичний припадок. Їй відомо про проблеми сина з поліцією, а також про те, що працівники поліції неадекватно себе поводились з ним. Працівники поліції також приходили до неї на роботу і також вели себе зовсім не так, як належить працівникам правоохоронних органів.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в судовому засіданні, дослідивши надані до клопотання матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подане клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділом ВП №4 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за процесуального керівництва Центральної окружної прокуратури м. Дніпра здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 03 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтовується достатніми доказами, які були дослідженими в судовому засіданні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що для констатації обґрунтованості підозри, достатньо отримати докази того, що подія кримінального правопорушення могла мати місце і до цієї події міг бути причетний підозрюваний, і для цього нема потреби доведення цих фактів «поза розумним сумнівом».

Санкція ч. 1 ст. 121 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, і відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21 березня 2025 року о 18 годин 15 хвилин ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про що свідчить протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Під час судового розгляду слідчим та прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винуватою особою покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Про наявність цього ризику також свідчить те, що ОСОБА_6 вже ухилявся від явки до слідчого, переховувався від досудового розслідування, в зв`язку з чим слідчим суддею було надано дозвіл на його затримання.

В той же час слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки слідчому судді не надано інформації про те, що ОСОБА_6 , переховуючись та перебуваючи на волі, вчиняв спроби впливу на потерпілого та/або свідків, а також того, що він має намір вчинити такий вплив в майбутньому.

Оцінено в сукупності також такі обставини: обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (у разі встановлення його вини) за кримінальні правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, особу підозрюваного: він є працездатним; відомості про перебування на обліках у медичних закладах за місцем проживання відсутні; має стійкі соціальні зав`язки; підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя вважає неможливим застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризику, встановленому у судовому засіданні, оскільки вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, на що вказують особистість підозрюваного, який вже переховувався від органів досудового розслідування, а також суворість покарання за кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_6 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам досудового розслідування, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, конструкція абз. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не містить категоричної заборони визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , і покладає вирішення цього питання на суд або слідчого суддю, наділяючи його правом як визначати розмір застави у такому кримінальному провадженні, так і не визначати.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_6 , а також враховуючи обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення насильство, спрямоване проти потерпілого, виразилося у заподіянні йому одиничного удару, не мало тривалого характеру, не було особливо жорстоким, слідчий суддя вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 60560 гривень, поклавши на нього певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, що буде достатнім стимулом для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, врахувавши при цьому, що підозрюваний офіційно не працює, розмір його доходу, наявність заощаджень не підтверджені.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно визначити з урахуванням положень п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України та ч. 2 ст. 197 КПК України, врахувавши, що досудове розслідування було зупинене 20 лютого 2025 року та відновлене 21 березня 2025 року, і строк досудового розслідування триває до 30 квітня 2025 року.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176, 178, 182-185, 193, 194, 196-198 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на строк до 30 квітня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду для участі в слідчих діях, судових засіданнях;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкуванні з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- не вчиняти правопорушень.

Визначити строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави 2 (два) місяці з дня її внесення.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_13 , а після направлення обвинувального акту до суді на прокурора ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1