Справа №385/332/25
Провадження №1-кп/385/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001459 від 17.12.2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солгутове Гайворонського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного батальйону роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні - старший солдат, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

12.03.2025 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на шістдесят днів. Дане клопотання мотивується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи старшим гранатометником 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного батальйону роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні - старший солдат, в період дії воєнного стану в Україні, встановленого відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» підозрюється у тому, що в період з 2016 року по теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з колишньою дружиною ОСОБА_6 у якої періодично знаходилась її онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 грудня 2024 року близько 13.20 год. ОСОБА_3 знаходився у приміщенні кімнати житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , спільно із малолітньою ОСОБА_7 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення сексуального насильства щодо малолітньої ОСОБА_7 тобто на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в її тіло, без добровільної згоди останньої.

У вказаний період часу ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні однієї з кімнат будинку, розташованого за адресою за АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення сексуального насильства відносно малолітньої, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцятирічного віку, впевнившись, що його дії не будуть помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч вимогам ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, з використанням безпорадного стану потерпілої, обумовленого її малолітнім віком, рівнем статевого розвитку, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, без усвідомленої добровільної згоди потерпілої, вказав малолітній потерпілій лягти на ліжко, спустив з неї штани та спідню білизну та здійснив торкання та оральні дотики до геніталій малолітньої ОСОБА_7 , тобто вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 .

Вказаними діями ОСОБА_3 порушив права дитини на статеву недоторканість та її нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток дитини.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 19 грудня 2024 року, відносно підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 лютого 2024 року та в подальшому продовжено в межах строку досудового розслідування тобто до 17 березня 2025 року.

Встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу з метою зміни їх показань, вчиняти нові кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою ОСОБА_3 з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не стануть на заваді до вчинення підозрюваним дій, які будуть сприяти уникненню від кримінальної відповідальності за скоєні злочини, насамперед здійснення дій до переховування від органів досудового розслідування та суду.

Перебування ОСОБА_3 на волі не забезпечить виконання підозрюваним, передбачених ст. 194 КПК України обов`язків, в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Особисте зобов`язання не може бути застосоване до підозрюваного ОСОБА_3 , так як даний запобіжний захід є неспіврозмірним із вчиненням тяжкого злочину стосовно статевої недоторканості малолітньої особи.

Особисту поруку, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, не може бути застосовано так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено, а також даний запобіжний захід не може усунути ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. ст. 177 КПК України.

Також підозрюваному ОСОБА_3 не може бути застосовано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що останній зможе чинити вплив на потерпілу або свідків у кримінальному провадженні або безпосередньо, або через інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення дієвості та прийняття рішення у визначені кримінально-процесуальним кодексом строки, а також неможливості застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 діб, не визначаючи розмір застави.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав, що має намір надалі проходити військову службу у військовій частині.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав, що ризики на які вказує прокурор у клопотанні не існують, обвинувачений раніше не судимий, являється військовослужбовцем, має місце проживання, а тому відносно ОСОБА_3 слід обрати менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до такого висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.153 КК України, а саме у вчиненні сексуального насильства, тобто у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинені щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2024 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18.30 год. 17.12.2024 року до 18.30 год. 14.02.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2025 року ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 11.35 год. 12.02.2025 року до 11.35 год. 17. 03.2025 року.

При вирішенні доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховано наступне.

Процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_3 може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як після направлення до суду обвинувального акту відносно нього, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, останній з метою уникнення відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області, в тому числі до тимчасового окупованих територій України; 2) незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу з метою зміни їх показань. Реальність настання вказаного ризику, підтверджена тим, що ОСОБА_3 з малолітньою потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_6 перебуває у родинних відносинах та в разі перебування на волі може на них незаконно впливати з метою зміни їх показань на його користь; 3) вчиняти нові кримінальні правопорушення, реальність настання вказаного ризику, підтверджена самими обставинами вчиненого злочину, тому є можливість повторення зазначених дій, в тому числі з метою протиправного впливу на потерпілу; 4) іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, в тому числі шляхом невиконання своїх процесуальних обов`язків, прихованням, спотворенням або знищенням доказів у кримінальному провадженні, які підлягають встановленню на стадії досудового розслідування; не перестали існувати на даний час, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 17.12.2024 року. Загальний строк перебування обвинуваченого під вартою не є довготривалим і таким, що перебуває поза межами розумного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), що відноситься до категорії тяжких. Покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Судом враховано вік обвинуваченого, стан здоров`я, сімейний стан, його майновий стан, який не працевлаштований, в даний час являється військовослужбовцем, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проживає в одному населеному пункті зі свідками та потерпілою, що не може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Також суд зауважує, що розгляд даного кримінального провадження лише розпочався, речові докази не досліджувалися, потерпіла та свідки ще не допитані під час судового слідства та мають допитуватись. Потерпіла, свідки та обвинувачений проживають в одному населеному пункті, тому ОСОБА_3 може здійснювати на потерпілу та свідків тиск, залякування з метою відмови від показів в суді або їх зміни.

Відтак, беручи до уваги наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливу на потерпілу, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Тому, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_3 є дієздатною особою, даних про наявність вад здоров`я, які перешкоджають утримувати вказану особу в слідчому ізоляторі, не встановлено.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Сексуальне насильство є однією з форм застосування насильства, яке при застосуванні відносно дітей спричиняє найбільш тяжкі наслідки для їх фізичного, психологічного здоров`я та нормального соціального розвитку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, захисту прав дітей-жертв від сексуального насильства. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд вважає правильним не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 315, 331, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме до 11 травня 2025 року, включно.

Копію ухвали надіслати прокурору, обвинуваченому та захиснику обвинуваченого, Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_9