УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/2494/25

Провадження №1-кс/712/1066/25

01.03.2025 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000438 від 04.02.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Золотоноша Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, особою з інвалідністю будь-якої групи не є, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого: 12.09.2022 вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч. 2 ст. 436-2 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, без конфіскації майна,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду з погодженим прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотанням у кримінальному провадженні №0000438 від 04.02.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 04.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він, усупереч вимог Положення про дозвільну систему затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (далі Положення) та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілів патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622 (далі Інструкція), у невстановлений досудовим розслідування час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу придбав з метою збуту: п`ять боєприпасів, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 24.02.2025 № 207 є корпусами гранат РГН; п`ять бойових підривників до ручних гранат, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 24.02.2025 № 207 є засобами підриву типу УДЗ; сто чотири патрони, які відповідно до висновку експерта від 26.02.2025 № СЕ-19/124-25/3165-БЛ є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, 5,45-мм проміжними патронами, з яких дев`яносто три патрони споряджені кулею із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), з яких вісімдесят дев`ять патронів промислового виробництва м. Амурська, росія, чотири патрона промислового виробництва м. Тула, СРСР та одинадцять патронів споряджені кулею із підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М), промислового виробництва м. Луганськ, Україна, та які ОСОБА_5 , зберігав у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що знаходиться на території авто кооперативу «Політ», за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 179А до 24.02.2025.

Також ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 21.02.2025 на виконання свого злочинного наміру, зустрівся із залученим для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_7 неподалік гуртожитку, що розташований на перехресті проспекту Хіміків та вул. В. Чорновола в м. Черкаси, де домовився з останнім про збут бойових припасів. 24 лютого 2025 року близько 12 год 30 хв ОСОБА_5 , на виконання попередніх домовленостей із ОСОБА_7 , зустрівся із останнім у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що розташований на території автокооперативу «Політ», що за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 179А, де ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 заздалегідь обумовлені грошові кошти у сумі 2 000 доларів США купюрами по 100 доларів США, у якості оплати за боєприпаси. У свою чергу, ОСОБА_5 збув ОСОБА_7 п`ять боєприпасів, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 24.02.2025 № 207 є корпусами гранат РГН, п`ять бойових підривників до ручних гранат, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 24.02.2025 № 207 є засобами підриву типу УДЗ та сто чотири патрони, які відповідно до висновку експерта від 26.02.2025 № СЕ-19/124-25/3165-БЛ є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, 5,45-мм проміжними патронами, з яких дев`яносто три патрони споряджені кулею із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), з яких вісімдесят дев`ять патронів промислового виробництва м. Амурська, росія, чотири патрона промислового виробництва м. Тула, СРСР та одинадцять патронів споряджені кулею із підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М), промислового виробництва м. Луганськ, Україна.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, усупереч вимог Положення та Інструкції, у невстановлений досудовим розслідування час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу придбав з метою збуту боєприпаси, а саме: п`ять боєприпасів, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є корпусами гранат Ф-1; п`ять бойових підривників до ручних гранат, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є засобами підриву типу УЗРГМ; боєприпас, який відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є ручним гранатометом РПГ-22, та які зберігав у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що знаходиться на території авто кооперативу «Політ», що за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 179А до 27.02.2025.

27 лютого 2025 року близько 18 год 50 хв ОСОБА_5 , на виконання попередніх домовленостей із ОСОБА_7 , зустрівся із останнім у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що розташований на території автокооперативу «Політ», що за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 179А, де ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 заздалегідь обумовлену суму грошових коштів в розмірі 2 000 доларів США купюрами по 100 доларів США, у якості оплати за боєприпаси. У свою чергу, ОСОБА_5 збув ОСОБА_7 п`ять боєприпасів, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є корпусами гранат Ф-1, п`ять бойових підривників до ручних гранат, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є засобами підриву типу УЗРГМ, боєприпас, який відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є ручним гранатометом РПГ-22.

27 лютого 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28.02.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 України, а саме: протокол огляду та ідентифікації грошових коштів; протокол огляду особи, залученої до проведення негласної (розшукової) слідчої дії та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки; протокол добровільної видачі; акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів; покази свідка ОСОБА_7 ; висновок експерта від 25.02.2025 № СЕ-19/124-25/3165-БЛ; протокол огляду та ідентифікації грошових коштів; протокол огляду особи, залученої до проведення негласної (розшукової) слідчої дії та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину; протокол добровільної видачі; акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів; протокол затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та додатки до нього.

Як зазначено у клопотанні, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою до застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Тому підозрюваний з метою уникнення покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а враховуючи те, що на частині території України ведуться активні бойові дії, у разі переховування особи від органу досудового розслідування це значно ускладнить розшук підозрюваного. Разом з тим, у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину йому загрожує реальне позбавлення волі, що підвищує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що останній, не має постійного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, а характер та спосіб вчинення злочину свідчить про корисливий мотив, яким керувався підозрюваний, що пов`язано з його матеріальним становищем та бажанням його покращити. Разом з тим, підозрюваний має непогашену судимість, що свідчить про стійкість його злочинних намірів та небажання стати на шлях виправлення.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний, розуміючи тяжкість покарання зможе впливати на свідків шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Посилаючись на неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним, слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні прокурор та слідчий на задоволенні клопотання наполягали повністю з підстав, викладених у клопотанні, вказавши, що вік, стан здоров`я, сiмейний стан не перешкоджають перебувати підозрюваному під вартою,

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вказавши, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження за № 0000438 від 04.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями ст. 194 КПК України передбачено. що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують таку ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора. Частина 5 вищевказаної статті передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки

Згідно з п.4 ч.1 ст. 178 КПК України під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

При цьому, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, стверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів; протоколом огляду особи, залученої до проведення негласної (розшукової) слідчої дії та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки; протоколом добровільної видачі; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів; показами свідка ОСОБА_7 ; даними висновку експерта від 25.02.2025 № СЕ-19/124-25/3165-БЛ; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів; протоколом огляду особи, залученої до проведення негласної (розшукової) слідчої дії та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину; протоколом добровільної видачі; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів; протоколом затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та додатком до нього.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується відсутністю у підозрюваного стійких соціальних зв`язків в місці його проживання, оскільки ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, оскільки доказів протилежного суду не надано. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену судимість.

З огляду на наведене вбачається, що у разі не обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній, усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 7 років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання чи виїхати за кордон. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою змiни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується відсутністю у ОСОБА_5 законних джерел доходу.

Таким чином, у ході розгляду даного клопотання встановлено ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчиняти дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Таким чином, на підставі викладеного вище для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про обрання більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан його здоров`я перешкоджає триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим з урахуванням ризиків та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з вимог ст. 178, 182 КПК України.

Співставивши існуючі ризики, характер інкримінованого кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом виконання процесуальних обов`язків, особу підозрюваного, його майновий стан, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2025 становить 3028 грн, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у вигляді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень.

Згідно з ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст. ст. 177-183, 193, 194, 196, 197, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 27.02.2025.

Строк дії ухвали по 27.04.2025, включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн 00 коп.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 27.04.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, якщо підозрюваний не виконає покладені на нього обов`язки застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для ви користання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 05 хв 04.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_8