04.03.25
Справа №635/9856/24
Провадження по справі 1-в/635/118/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100) щодо вирішення питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_3 , 1985 року народження, відповідно до вимог Закону України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

В.О начальника ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» звернувся до суду із поданням, у якому просив вирішити питання щодо звільнення відносно засудженого ОСОБА_3 , 1985 року народження, за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.06.2022 відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886- ІХ.

Від засудженого ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення клопотання засудженого не заперечує, просив розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2024 році - 3028 грн, у 2023 - 2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., у 2019 1921 грн., у 2018 1762 грн. та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» , адміністрація державної установи просить вирішити питання щодо звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 , за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.06.2022 року

За вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.06.2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки на суму 4 420, 66 грн.

Із вироку вбачається, що ОСОБА_4 дев`ять разів у період з 05.01.2022 по 31.01.2022 реалізовував свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном із корисливих мотивів. За ці дії йому було призначено єдине покарання за ч. 2 статті 185 КК України

Адміністрація ДУ вважає, що кожен із дев`яти епізодів злочинної діяльності підлягає декриміналізації у зв`язку із тим, що кожен із них вчинений на суму, розмір якої дає підстави застосовувати зазначений Закон.

З цього приводу, суд зазначає, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Покарання ОСОБА_4 призначено не за кожен епізод-в цьому випадку застосовувалася б ст.. 70 КК України, - а за єдиний злочин, передбачений ч. 2 статті 185 КК України. Призначаючи покарання, Білопільський районний суд Сумської області виходив із того, що ОСОБА_4 вчинив єдине триваюче кримінальне правопорушення з єдиним умислом та мотивом, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Розмір викраденого становить 4 420, 66 грн., тобто розмір викраденого складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 31.01.2025 року - 2481 грн), а відтак «декриміналізації» не підлягає.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

На теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.06.2022, продовжує вважатися кримінально караними, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання ОСОБА_5 начальника ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» ирішити питання щодо звільнення відносно засудженого ОСОБА_3 , 1985 року народження, за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.06.2022 відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886- ІХ - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя: ОСОБА_1