УХВАЛА

Іменем України

16.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні за №0000489 від 26.02.2024,

стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, зареєстрованого місця проживання не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, без визначення розміру застави.

Як зазначено у клопотанні, за результатами досудового розслідування встановлено, що 20.02.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2023 № 255 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду бойового медика 3 аеромобільного взводу 8 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 24.09.2023 близько 16:00 самовільно залишив місце несення служби в районі зосередження 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 25.09.2024, коли був виявлений працівниками поліції, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення до військової частини, причини його нез`явлення, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

25.09.2024 ОСОБА_4 , в порядку ст. 278 КПК України, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишені місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 04.10.2023; актом службового розслідування від 04.10.2023; рапортом від 25.09.2023; наказом про призначення службового розслідування від 26.09.2023; наказом про результати службового розслідування 05.10.2023; наказом про призначення на посаду від 10.09.2023; наказом про зняття з усіх видів забезпечення від 24.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 14.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 24.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.07.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 25.09.2024; іншими доказами, які отримані у встановленому КПК України порядку, шляхом проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 23.11.2024 включно.

01.10.2024 прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону до Житомирського районного суду Житомирської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000489 від 26.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.11.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено дію раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 17.01.2025 включно.

24.12.2024 Житомирським апеляційним судом задоволено подання голови Житомирського районного суду Житомирської області про направлення кримінального провадження №0000489 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення питання щодо визначення територіальної підсудності вказаного кримінального провадження. На даний час судове рішення відсутнє.

Мотивуючи необхідність продовження терміну дії запобіжного заходу, прокурор посилається на те, що підставами для продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тому передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочину, у виді позбавлення волі та в подальшому перебування в місцях позбавлення волі, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, у разі обрання іншого виду запобіжного заходу, буде переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, що обґрунтовується також його суворістю. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий 23.02.2023 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та знятий з обліку з Центру пробації у зв`язку з пересилкою вироку на виконання у В/Ч НОМЕР_1 , однак враховуючи, що останній залишив місце несення служби, вирок суду не виконує та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, оскільки докази, які містяться в матеріалах досудового розслідування, свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри. Окрім того, ОСОБА_4 добровільно до органу досудового розслідування не з`явився та продовжував вчиняти кримінальне правопорушення до моменту обшуку, а саме 25.09.2024, коли був виявлений працівниками поліції. За віком ОСОБА_4 не є особою пенсійного віку, за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від вчинення нових кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений у судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, планує повернутися до служби. У разі визначення застави, просив визначити її у мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000489 від 26.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

25.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 25.09.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.11.2024 включно.

01.10.2024 прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, скеровано для розгляду до Житомирського районного суду Житомирської області.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.11.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено дію раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 17.01.2025 включно.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 6 статті 199 КПК України визначено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_4 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликався прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу 25.09.2024 та про продовження дії запобіжного заходу 19.11.2024, слідчим суддею було встановлено достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, а також на характер та обставини можливого правопорушення, наявний ризик переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Богунського районного суду м. Житомира від 23.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та знятий з обліку з Центру пробації у зв`язку з пересилкою вироку на виконання до в/ч НОМЕР_1 , однак ОСОБА_4 залишив місце несення служби, вирок суду не виконує та підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення, тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, вбачається достатньо обґрунтованим.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що заявлені ризики продовжують існувати на момент вирішення питання про продовження строку дії попереднього запобіжного заходу.

Згідно з частиною 8 статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 підлягає застосуванню виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне продовжити застосування до підозрюваного тримання під вартою до 14.03.2025.

Нормами абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини, у тому числі щодо матеріального становища обвинуваченого, слідчий суддя вважає за можливе визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 45 420 (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять) 00 гривен.

На переконання слідчого судді така сума застави за встановлених фактичних обставин зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку у разі її внесення, бути достатнім стримуючим фактором для запобігання ризику, доведеного прокурором.

У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 534 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14.03.2025 включно.

Встановити строк дії ухвали до 14.03.2025.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м.Житомира.

Розмір застави визначити у межах 15 (п`ятнадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45420 грн (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять гривень).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарань.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання підозрюваного під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17-00 год 20.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1