Єдиний унікальний номер 341/2189/24
Номер провадження 1-кп/341/72/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження від 12.10.2024 № 0000103 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Бурштині, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, не працює, одружений, перебував у період з 27.02.2022 до 03.06.2024 на військовій службі у Збройних Силах України зі звільненням, не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України.

установив

Органи досудового розслідування обвинувачують ОСОБА_4 у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; використанні завідомо підробленого документа; незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту за наступних викладених в обвинувальному акті обставин.

У січні 2024 року ОСОБА_4 вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою його особистого використання, оскільки попередньо отримане ним посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 08.05.2019 в ТСЦ 4642 м. Калуш, на право керування транспортними засобами категорій «В», «С», «СЕ», вилучене у нього працівниками поліції за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та втрачене за невстановлених слідством обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , достовірно знав, що відповідно до вимог абзацу 7 п. 20 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (далі Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511, якщо посвідчення водія, яке вилучено в особи, позбавленої права на керування транспортними засобами, на момент її звернення знищено або втрачено, такій особі видається нове посвідчення водія (зокрема в електронній формі без виготовлення його на бланку) після складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, яким, відповідно, передбачено, що коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається. Проте, обвинувачений, діючи всупереч встановленому порядку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно вступив за невстановлених слідством обставин та місці у злочинну змову з невстановленою особою та домовився з нею про виготовлення йому за грошову винагороду у сумі 6000,0 гривень посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «В», «С», «СЕ».

При цьому ОСОБА_4 , виступивши співучасником злочинних дій та будучи об`єднаним з невстановленою слідством особою єдиним злочинним умислом на виготовлення підробленого посвідчення водія, діючи як співвиконавці, достовірно знаючи, що його паспортні дані та фотокартка будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документа посвідчення водія на право керування транспортними засобами, у січні 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) надав невстановленій досудовим розслідуванням особі наявну у нього копію посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого йому 08.05.2019 в ТСЦ 4642 м. Калуш, на право керування транспортними засобами категорій «В», «С», «СЕ» та свою фотокартку, тобто реалізував свою участь у підробленні офіційного документу та сприяв його підробленню.

Надалі невстановлена слідством особа за невстановлених слідством обставин та місці виготовила ОСОБА_4 дублікат посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого йому 08.05.2019 на право керування транспортними засобами категорій «В», «С», «СЕ» з терміном дії до 08.05.2049 та передала його ОСОБА_4 за грошову винагороду у розмірі 6 тисяч гривень.

Після отримання підробленого посвідчення водія ОСОБА_4 у період з січня 2024 року до 12.10.2024, усвідомлюючи, що порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», умисно використовував завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 08.05.2019 категорії «В», «С», «СЕ» у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.

12.10.2024 у м. Бурштині Івано-Франківського району на вул. Проектна інспектори СРПП відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області за порушення Правил дорожнього руху України зупинили транспортний засіб марки ЗАЗ, моделі 110270, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Під час перевірки документів ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, оскільки він після втрати посвідчення водія не складав теоретичного і практичного іспитів за вищою із категорій, ніж зазначені у посвідченні водія, і відповідне посвідчення у встановлений законом спосіб йому не видавалось, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явив працівникам СРПП відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на його ім`я 08.05.2019 на право керування транспортними засобами категорій «В», «С», «СЕ», і тим самим використав підроблений документ, який за способами нанесення зображень та елементами захисту не відповідає посвідченням водія, що знаходяться в офіційному обігу.

Крім того, у першій декаді жовтня 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у парку м. Бурштина Івано-Франківського району Івано-Франківської області, знайшов зіп-пакет, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору амфетамін.

Будучи особою, яка немедично вживає психотропні речовини,

ОСОБА_4 , достовірно знаючи як виглядає амфетамін, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що за незаконне придбання та зберігання психотропних речовин передбачена кримінальна відповідальність, вирішив придбати віднайдений ним зіп-пакет з вмістом у ньому амфетаміну шляхом його привласнення для особистого немедичного вживання без мети подальшого збуту.

З цією метою ОСОБА_4 , діючи умисно, підібрав знайдений ним зіп-пакет з амфетаміном, тобто придбав його, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переніс знайдену ним психотропну речовину до свого автомобіля марки ЗАЗ, моделі 110270, реєстраційний номер НОМЕР_2 , де замотав його у ганчірку і надалі, упродовж тижня з порушенням встановлених законодавством порядку і правил переміщав вказану речовину у салоні керованого ним транспортного засобу по території Івано-Франківського району до 12.10.2024, незаконно зберігаючи її без мети збуту.

У вказаний день 12.10.2024 ОСОБА_4 , зберігаючи у салоні керованого ним транспортного засобу придбаний зіп-пакет з порошкоподібною речовиною амфетаміном, рухався вказаним автомобілем по вул. Проектна у м. Бурштин Івано- Франківського району, де за порушення Правил дорожнього руху України був зупинений інспекторами СРПП відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано- Франківського РУП ГУНП в області.

Під час перевірки документів на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та п. 11 розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 181-р «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні», згідно з якими працівники поліції мають право проводити перевірки документів в осіб, а в разі потреби огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією та законами України, у керованому ОСОБА_4 транспортному засобі марки ЗАЗ, моделі 110270, реєстраційний номер НОМЕР_2 , працівники поліції виявили та вилучили зіп-пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено, амфетаміном у кількості 0,2081 грама, що згідно з Таблицею невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010), перевищує нижню межу невеликих розмірів, яку ОСОБА_4 незаконно придбав, перевозив та зберігав без мети збуту.

Указані вище дії ОСОБА_4 орган досудового розслідування кваліфікував за ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме як вчинення умисних дій, які виразились у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; вчинення умисних дій, які виразились у використанні завідомо підробленого документа; незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Під час здійснення судового провадження 14.01.2025 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Відповідно до змісту цієї угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для цього кримінального провадження фактичних обставин, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, а також призначення покарання ОСОБА_4 , а саме:

- за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18 700,0 грн;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,0 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18 700,0 грн.

Відшкодування процесуальних витрат за проведення судово-хімічної експертизи, які становлять 1591,80 грн, за проведення технічної експертизи документів, які становлять 4775,40 грн покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

У цій угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження для прокурора та обвинуваченого, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема в частині обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, з якими сторони погодились. Також, в угоді передбачено наслідки її невиконання, які роз`яснені прокурору та обвинуваченому.

У судовому засіданні прокурор та обвинувачений, а також захисник, підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити та призначити покарання, передбачене угодою.

Також, обвинувачений у судовому засіданні показав, що він повністю визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює всі істотні для цього кримінального провадження обставини та правову кваліфікацію його дій, згідний з укладеною угодою та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Вирішуючи питання про можливість затвердження цієї угоди, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, передбачені, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відносяться до категорії проступків, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 358 КК України до категорії нетяжких.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Суд на виконання вимог ст. 474 КПК України з`ясував обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також, суд з`ясував, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Отже, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідків постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що в цьому кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Оскільки обвинувачений визнає викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 орган досудового розслідування обґрунтовано кваліфікував за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не встановлено.

Також, судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, суд не встановив.

Також, суд бере до уваги те, що прокурор відповідно до ст. 470 КПК України врахував такі обставини як: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також обставини вчинення та поведінку ОСОБА_4 після вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, відсутність потерпілих від злочину та матеріальної шкоди.

З огляду на наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд погоджується із тим, що покарання на підставі угоди може бути визначено із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі, передбаченому в угоді.

Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 14.01.2025 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника, її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження такої угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відповідно до долучених довідок про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні загалом становлять 6367,20 грн і відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України, змісту угоди підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 січня 2025 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні від 12.10.2024 № 0000103.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням статті 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини третьої статті 358 КК України, у виді штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18 700,0 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 грн;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,0 грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18 700,0 грн.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 6367,20 гривень.

Речові докази:

- посвідчення водія від 08.05.2019 серії НОМЕР_1 залишити на зберіганні в Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України;

- порошкоподібну речовину білого кольору у спецпакеті WAR1144899, поміщеному у спецпакет №6083139, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_6