УХВАЛА

про задоволення заяви про самовідвід

30 грудня 2024 рокуСправа № 495/12790/23
Номер провадження 1-кс/495/2713/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський заяву судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000707 від 17.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2024 №831 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_7 від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 25.11.2024 та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.12.2024 зазначена справа розподілена судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 .

Разом з тим, вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2023 року суддею ОСОБА_6 . ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначено йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково, у вигляді 3-х років 1 місяця, приєднано до покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2023 року невідбуту міру покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 07.08. 2022 року і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. У строки відбування призначеного покарання зарахувано обвинуваченому ОСОБА_4 в рахунок відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк тримання під вартою з 20.05.2014 року по 02.09.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 та прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 не погодилися в вищевказаним вироком, подали апеляційну скаргу на вирок суду.

Згідно з Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.05.2024 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задоволено частково. Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України змінено та вирішено:

"Викласти абзац другий резолютивної частини вироку в наступній редакції:

«На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2022 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Виключити з мотивувальної частини вироку абзац 26 та з резолютивної частини абзац 3, щодо застосування положень ч. 5 ст. 75 КК України.» Крім того, захисником засудженого ОСОБА_4 подана касаційна скарга на прийняті судами рішення.

За таких обставин у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви у безсторонності судді при розгляді вказаного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000707 від 17.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і це, крім іншого, може призвести до зниження рівня довіри, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

Об`єктивний та неупереджений розгляд справи є одним із завдань кримінального провадження.

Таким чином, з метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів щодо об`єктивності та неупередженості судді, суддя ОСОБА_6 вважає, що не може розглядати кримінальну справу №495/12790/23, відтак заявила самовідвід.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 вказав, що на його думку підстави передбачені ст. 75 КПК України відсутні, але вирішення питання щодо самовідводу судді ОСОБА_6 покласти на розсуд суду.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 погодився із думкою прокурора щодо відсутності об`єктивних підстав для відводу судді ОСОБА_6 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав думку свого захисника, та вказав, що дане кримінальне провадження є фіктивним, через що суддя ОСОБА_6 відмовилася його розглядати.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_9 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до положень ст. 81 КПК України обов`язковість участі сторін у розгляді заяви про відвід (самовідвід) не встановлена, тому суд вважає за доцільне розглянути заяву за їх відсутності невідкладно.

Мотиви суду

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. З метою дотримання цієї гарантії, за наявності підстав, передбачених статтями 75 та 76 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Приписами ст. 75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У відповідності до вимог ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. the United Kingdom, рішення від 10 червня 1996 року, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Отже, головна мета відводу (самовідводу) - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Безумовною підставою є обставина, побоювання сторін, що суддя є небезстороннім, однак «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2017 «Про незалежність судової влади» зазначено, що суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 27.07.2006) орієнтують на те, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Оцінка та висновки суду

У рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11), зазначається, що як правило безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (II) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, доки не встановлено на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо його неупередженості. Разом із тим, сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес може перетворитись на тривалу недовіру до суду та, відповідно, зміну його складу.

Відповідно до Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Таким чином, у кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут самовідводу є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Під час розгляду заяви про відвід судді встановлено, що вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2023 року суддею ОСОБА_6 . ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначено йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково, у вигляді 3-х років 1 місяця, приєднано до покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2023 року невідбуту міру покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 07.08. 2022 року і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. У строки відбування призначеного покарання зарахувано обвинуваченому ОСОБА_4 в рахунок відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк тримання під вартою з 20.05.2014 року по 02.09.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 та прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 не погодилися в вищевказаним вироком, подали апеляційну скаргу на вирок суду.

Згідно з Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.05.2024 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задоволено частково. Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України змінено та вирішено:

"Викласти абзац другий резолютивної частини вироку в наступній редакції:

«На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2022 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Виключити з мотивувальної частини вироку абзац 26 та з резолютивної частини абзац 3, щодо застосування положень ч. 5 ст. 75 КК України.» Крім того, захисником засудженого ОСОБА_4 подана касаційна скарга на прийняті судами рішення.

Оцінюючи обґрунтованість заяви судді ОСОБА_6 про самовідвід, слід виходити з того, що суддя ОСОБА_6 вже розглядала та приймала рішення відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто висловила свою думку,що може викликати в об`єктивного спостерігача підстави для занепокоєння щодо об`єктивності судді під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Як роз`яснив ЄСПЛ у рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», у демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру, тобто кожний суддя, стосовно якого існують щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу.

Суд вважає, що участь судді ОСОБА_6 у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України - є підставою для виникнення у сторін кримінального провадження та стороннього спостерігача обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості цієї судді під час судового провадження у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку із цим, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя ОСОБА_6 не може брати участь у розгляді кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000707 від 17.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 .

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява про самовідвід судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

За правилами ч. 2 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Керуючись статтями 75, 80-82, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000707 від 17.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000707 від 17.06.2023 - передати до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для визначення в порядку ст. 35 КПК України іншого судді для його розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений та оголошений 30.12.2024 о 14 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_10