УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 рокуСправа № 495/1705/25
Номер провадження 1-кс/495/490/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,

УСТАНОВИЛА:

14.03.2025 на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої скаржник просить постанову про закриття кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 30.12.2024.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що згідно повідомлення про злочин від 17.05.2024 ОСОБА_4 звернулася до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про скоєння злочину, передбаченого ст. 185, 190 КК України. Однак як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2024, дане кримінальне провадження було відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. В ході слідчих дій не було допитано всіх свідків, які мають відношення до даної справи та знають всі обставини. Так, гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 надали свої письмові пояснення, де підтвердили обставини, на які посилалася заявниця ОСОБА_4 у своїй заяві про злочин. Разом з тим, дізнавачем з незрозумілих підстав не було допитано даних свідків і винесено оскаржувану постанову.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити.

У судове засідання т.в.о. дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області ОСОБА_7 чи будь-який інший уповноважений представник СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, не з`явилися без повідомлення про причини неприбуття. Вказане згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом з тим на адресу суду на виконання вимоги слідчого судді надійшли матеріали кримінального провадження № 0000423.

Вислухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0000423, слідчий суддя дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що СД Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000423, відомості про яке внесено Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, ОСОБА_4 звернулася до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 190 КК України, що полягають у крадіжці та шахрайстві ОСОБА_8 у ОСОБА_4 будівельних матеріалів

У зв`язку з тим, що уповноваженими Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР не вносилися, ухвалою слідчого судді від 09.07.2024 скаргу ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України задоволено. Зобов`язано посадових осіб Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення від 17.05.2024 та розпочати досудове розслідування.

30.12.2024 т.в.о. дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Постанова про закриття кримінального провадження обґрунтована тим, що в ході досудового розслідування не встановлено склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Зважаючи на це, прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000423 у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження, слідчий суддя не може погодитися з процесуальним рішенням дізнавача та приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п.п. 1-2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а згідно частини другої даної статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що у даному випадку не проведено всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Зокрема, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань винесені за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 190 КК України.

Разом з тим, виходячи з юридичного змісту поняття закриття кримінального провадження, саме закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення за п.2 ч.1 ст.284 КПК України має на увазі відсутність будь-якого складу злочину у розслідуваних діях, а не лише ч.1 ст.190 КК України.

Як вбачається із заяви про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 покликається на те, що на її думку дії ОСОБА_8 , підпадають також під кваліфікацію ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, слідчим суддею не встановлено, щоб дізнавач перевіряла можливий склад такого кримінального правопорушення. Так, слідчий суддя вважає підставним твердження скаржника про те, що не було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в ході проведення досудового розслідування дізнавачем не проведено всіх можливих та необхідних слідчих дій, на підставі яких вона мала би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.

Орган дізнання зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

З наведених підстав, слідчий суддя дійшла висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та його направлення для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно виконати всі необхідні слідчі дії, передбачені КПК України.

Керуючись ст.ст.303-309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову т.в.о. дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області ОСОБА_7 від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2024 за №0000423 повернути до відділення СД Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10