ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1486/25
провадження № 1-кп/753/1269/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

3 січня 2025 року приблизно о 00 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, 3а, працівники УПП у м. Києві, екіпажу «Рубін-252», а саме, командир першого взводу, першої роти, четвертого батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега УПП у м Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та інспектора першого взводу першої роти 4 батальйону № 2 полку № 2 з обслуговування лівого берега УПП в м. Києві ДПП сержанта поліції ОСОБА_7 , виконуючи свої службові обов`язки, передбачені ЗУ «Про Національну поліцію», отримали виклик про надання допомоги екіпажу «Рубін-201», яка полягала в доставленні затриманого водія до Дарницького УП ГУНП у м. Києві для складання адміністративного протоколу за вчинення ним ДТП під час керування тз.

В ході з`ясування обставин встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи тз марки Lexus, вчинив ДТП, у результаті чого втік з місця події, після чого було затримано екіпаже «Рубін-201» по вул. Кошиця,9 у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому, під час розбору події працівниками поліції було прийнято рішення доставити ОСОБА_2 до Дарницького УП ГУНП у м. Києві для складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП.

В подальшому, ОСОБА_2 , перебуваючи біля входу до приміщення Дарницького УП ГУНП в м. Києві, що заходиться за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця,3а, розуміючи незаконність своїх дій та настання негативних наслідків за вчинене адміністративне правопорушення, діючи умисно та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, з метою уникнення відповідальності, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції в форменому одязі, висловив поліцейському ОСОБА_6 бажання надати неправомірну вигоду за вчинення останнім дій, що входять у його службові обов`язки, в інтересах того, хто пропонує і надає таку вигоду, з використанням наданої їй влади чи службового становища, а саме: не складення матеріалів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а відтак, запропонував працівнику поліції неправомірну вигоду, після чого був попереджений про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі.

Разом з тим, ОСОБА_2 , не зважаючи на попередження про кримінальну відповідальність повторно звернувся до працівника поліції ОСОБА_6 з пропозицією надати йому неправомірну вигоду в розмірі не менше 5000 грн. за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_2 , ОСОБА_6 відмовився від отримання неправомірної вигоди та повідомив про зазначений факт оперативного чергового Дарницького УП ГУНП у м. Києві та викликав слідчо-оперативну групу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що в січні 2025 року, у нічній час, його затримали працівники поліції за ст. 130 КУпАП і доставили до поліцейського відділу для складання протоколу. Під час спілкування з працівником поліції ОСОБА_2 запропонував останньому неправомірну вигоду за не складання протоколу відносно но нього, але той не погодився і викликав слідчо-оперативну групу. Розумів, що його дії є неправомірними, засуджує свій вчинок, запевнив суд, що більше не буде вчиняти протиправних дій.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України як пропозиція надати службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-яких дій з використанням наданого їй службового становища.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У ст. 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, котрі наділяють суд правом вибору між альтернативами, кожна з яких є законною, як однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Обираючи ОСОБА_2 захід примусу, суд ураховує ступень тяжкості вчиненого правопорушення, який є нетяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, щире каяття у вчиненому, що судом визнається як обставина, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за можливе призначити останньому покарання у виді штрафу.

Таке покарання забезпечить дотримання засад призначення покарання, в тому числі його індивідуалізації, буде справедливим, адекватним матеріальному стану обвинуваченої, необхідним і достатнім для її виправлення.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1