Провадження по справі №1-кс/522/933/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні клопотання розглянувши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_2 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001738 від 13.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024 року о 09:31 год. у м. Одесі по вул. Приморська здійснював рух автомобіль "Chevrolet malibu", p.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який в районі буд. № 1А по пл. Торгова здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які з отриманими тілесними ушкодженнями були доставлені до медичних закладів. (ЄО № 35427 Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП від 13.12.2024 року)

13.12.2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був оглянутий автомобіль "Chevrolet malibu", p.н. НОМЕР_2 , який в подальшому був вилучений та поміщений на територію майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36

13.12.2024 року автомобіль "Chevrolet malibu", p.н. НОМЕР_2 був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Автомобіль "Chevrolet malibu", реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 16.09.2020 ТСЦ 5152, належить ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином автомобіль "Chevrolet malibu", p.н. НОМЕР_2 є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічних та транспортно-трасологічної експертиз.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст.170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст.170 цього Кодексу.

Наведені норми процесуального закону узгоджуються з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Вказані положення також знайшли своє відображення в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, досудове розслідування вказаних у клопотанні слідчого обставин здійснюється за ч.1 ст.286 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За приписами ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК.

Аналіз змісту клопотання прокурора показав, що в поданому ним клопотанні не дотримано вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.11.2019 у справі №760/12179/16-к за змістом абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватись з дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим в клопотанні не було наведено та до самого клопотання не було додано документів, які б підтверджували кому саме належить на праві приватної власності майно, зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Chevrolet malibu», p.н. НОМЕР_2 .

Відтак клопотання прокурора містить неточності з приводу кому саме належить зазначений автомобіль, в клопотанні зазначено що належить ОСОБА_3 , а згідно додатків до клопотання, а саме копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.20) власником зазначена ОСОБА_6 .

Окрім цього, на думку слідчого судді, прокурор припустився поверхневого складання клопотання в частині недотримання п. 3 ч.2 ст. 171 КПК України, а саме не зазначив відомості про власника майна в клопотанні задля того, щоб слідчий суддя міг здійснити виклик в судове засідання належним чином з розгляду клопотання про арешт майна.

Стаття 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КПК України, суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, прокурором в клопотанні не було наведено та до самого клопотання не було додано документів, які б підтверджували кому саме належить на праві приватної власності майно, не зазначено адреси місця проживання, номеру телефону зв`язку чи електронної пошти власника майна для можливості здійснення належного сповіщення особи в судове засідання.

Відсутність належного мотивування у клопотанні прокурора перешкоджає слідчому судді перевірити доводи та вимоги клопотання та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст.98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя здійснює судовий розгляд в межах клопотання, не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати критерії для віднесення майна до речових доказів, самостійно збирати докази, анкетні відомості сторін кримінального провадження, анкетні відомості власників вилученого майна, а має здійснювати перевірку викладених у клопотанні доводів, до змісту якого визначені конкретні вимоги, передбачені ст.171 КПК України.

За таких обставин, у вказаному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 131-132, 170-173,376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Повернути клопотання про арешт майна прокурору Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_2 , який здійснює процесуальне керівництво, встановивши строк протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_7