Справа № 286/723/24
У Х В А Л А

09.12.2024 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000038 від 27.01.2024, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Можари Овруцького району Житомирської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2024 до суду надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.185 КК України. Матеріали надійшли з обвинувальним актом по справі та угодою про визнання винуватості від 14.02.2024, укладеною між прокурором на підставі письмової згоди потерпілого з однієї сторони та обвинуваченою та її захисником з іншої сторони.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не підтримує угоду, посилаючись на те, що на даний час набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність та на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України провадження у справі підлягає закриттю.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена та її захисник підтримали думку прокурора.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та матеріали угоди, вважає, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в новій редакції.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено, що відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З набранням чинності цим Законом змінився розмір дрібного викрадення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Підвищення максимального розміру вартості майна, викрадення якого кваліфікується як дрібне і тягне за собою адміністративну відповідальність, автоматично підвищує мінімальний розмір вартості майна, за викрадення якого настає відповідальність кримінальна.

Відповідно до ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2024 року неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги складав 1514 грн., а два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 3028 грн.

На даний час викрадення майна на суму до 3028 гривень кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна, за яке особа підлягає адміністративній відповідальності. Тобто, таке підвищення розміру викраденого майна, який є визначеною законом величиною відмежування дрібного викрадення майна як адміністративного правопорушення від кримінально караної крадіжки, по суті є частковою декриміналізацією.

Таким чином, з 9 серпня 2024 року діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, на суму 1000 грн., та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, на суму 1000 грн., перестало бути кримінально караним.

Відтак, за наведених обставин, умови угоди суперечать вимогам закону та можуть порушити права, свободи та інтереси сторін, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для затвердження угоди.

Поряд з тим, так як кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом, то відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, є підстави для розгляду його в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.314-316, 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 14 лютого 2024 року між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку, та підозрюваної у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , - відмовити.

Продовжити підготовче судове засідання в загальному провадженні, яке відкласти на 11 год. 00 хв. 10 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1