Справа № 452/4707/24
Провадження № 1-кп/452/40/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

із участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000646 від 31 жовтня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Улан Уде російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ; молдованина, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, - востаннє вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2019р. за ч. 2 ст. 185, ч. 3ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді дев`яти років позбавлення волі та зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.01.2020р. згідно ч. 5 ст. 72 КК України особі зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.05.2017 року по 13.01.2020 року (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), звільнений з місць позбавлення волі 22.09.2023 року, -

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 1 жовтня 2024 року о 21.15год на території залізничного вокзалу в м. Самбір по вул. Вокзальна Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі осіб із неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи спільний злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер свого діяння та його наслідки, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, попередньо розподіливши свої ролі, а саме ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та відволікав її увагу, а ОСОБА_7 вирвав з її рук мобільний телефон марки «Vivo 2015» IMEI НОМЕР_1 синього кольору в прозорому чохлі зі стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 та вибіг із території залізничного вокзалу в невідомому напрямку, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на суму 1875грн.

Крім того ОСОБА_5 1 жовтня 2024 року у вечірню пору доби в м. Самбір по вул. Вокзальна Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, шляхом домовленості про викрадення телефону, втягнув його у протиправну діяльність, а саме запропонував відкрито викрасти у потерпілої ОСОБА_4 мобільний телефон, - що вони і зробили, спричинивши матеріальну шкоду на суму 1875грн.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним частково та спершу пояснив, що розуміє інкримінований епізод звинувачення грабежу телефону в потерпілої, однак заперечив втягнення ОСОБА_7 як неповнолітнього у протиправну діяльність; у наступному після вивчення питання допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 вважав за потрібне притягнути останнього до відповідальності, оскільки у крадіжці ніби то брали участь всі інші, а він не був ініціатором та мав би бути взагалі виправданим.

Незважаючи на часткове визнання провини обвинуваченим за інкримінованою йому статтею Кримінального Закону, - таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, його вина у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, - зокрема показаннями потерпілої та свідків:

Відтак, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що із присутніх на території вокзалу з компанії обвинуваченого ОСОБА_5 найбільш активними були останній, котрий перепитав її про час, а в той момент ОСОБА_7 вирвав з руки мобільний телефон і, лише тоді вони всі разом почали бігти і втікати; по суті в крадіжці брали участь лише ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Допитаний на досудовому розслідуванні неповнолітній ОСОБА_8 надав однакові показання та підтвердив, що про викрадення телефону в потерпілої домовлялись між собою обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а він та решту лише це чули. Після того як вони двоє почали втікати, тоді всі заходилися бігти.

Також вина обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 і ч. 1 ст. 304 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

-Заявою потерпілої ОСОБА_4 від 1 жовтня 2024 року про те, що невідома їй особа цього дня на залізничному вокзалі у м. Самбір відкрито викрала у неї з рук мобільний телефон марки Редмі;

-Витягом з ЄРДР - кп №0000588 від 02.10.2024р., що зареєстровано за заявою ОСОБА_4 ;

-Заявою ОСОБА_9 від 02.10.2024р. про те, що вона добровільно видає працівникам поліції мобільний телефон із стартовим пакетом, який їй передав ОСОБА_7 ;

-Протоколом огляду місця події від 02.10.2024р., який розпочато о 10.35год і закінчено 10.40год та фототаблицею, - де в службовому кабінеті №11 Самбірського РВП ОСОБА_9 добровільно надала мобільний телефон марки «Vivo 2015» та сім-карту мобільного оператора «Київстар», які повернуто потерпілій ОСОБА_4 ;

-Постановою про визнання та приєднання до справи речового доказу від 02.10.2024 року, а саме мобільного телефону марки «Vivo 2015» IMEI НОМЕР_1 синього кольору в прозорому чохлі зі стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , що повернуто потерпілій під розписку;

-Довідкою про вартість майна №25 від 02.10.2024р., виданою ФОП ОСОБА_10 про те, що станом на 01.10.2024р. вартість мобільного телефону марки «Vivo 2015» із стартовим пакетом становить 1875грн;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.10.2024р., яке розпочато о 13.45год і закінчено о 13.55год, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала особу на фото №4 - ОСОБА_5 , який запитав у неї котра година та був із особою, яка відкрито викрала у неї мобільний телефон;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.10.2024р. за участю потерпілої ОСОБА_4 та диском відеозапису вказаної слідчої дії, в ході якого потерпіла розповіла при яких обставинах у неї було викрадено мобільний телефон, а саме що вона перебувала на залізничному вокзалі у м. Самбір і до неї підійшов невідомий чоловік, який запитав котра година, вона витягнула мобільний телефон із сумки, тоді до неї підбіг інший невідомий та вирвав із рук телефон, ще було двоє невідомих чоловіків, які стояли поруч, після чого усі четверо побігли та перелізли через огорожу, після чого потерпіла звернулася до працівника поліції на вокзалі;

-Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 29.10.2024р. - за підозрою неповнолітнього ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України;

-Витягами з ЄРДР - кп №0000646 від 31.10.2024р., що зареєстровано за заявою ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України та кп №0000650 від 31.10.2024р. за ч. 1 ст. 304 КК України;

-Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 31.10.2024р. - кп №0000646 та кп №0000650 в одне;

- Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.10.2024р., з якого вбачається, що на час огляду ОСОБА_5 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того як підтвердження стороною обвинувачення представлено суду копію вироку від 27 листопада 2024 року, яким визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та, зокрема вироком встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 1 жовтня 2024 року о 21.15год. на залізничному вокзалі по вул. Вокзальна в м. Самборі Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, під час дії воєнного стану, в групі з невставленою слідством особою, попередньо узгодивши між собою дії, згідно яких невставлена слідством особа підійшла до ОСОБА_4 та відволікла її увагу, а ОСОБА_7 вирвав з її рук мобільний телефон марки «Vivo 2015» IMEI НОМЕР_1 , синього кольору в прозорому чохлі, із стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 та вибіг із території залізничного вокзалу в невідомому напрямку, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 1875грн. Вирок суду набрав законної сили 28.12.2024р., а основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності.

Допитаний судом неповнолітній ОСОБА_7 однаково як у суді при розгляді кримінального провадження про його обвинувачення за наведеним вище судовим рішенням так і сьогодні як свідок надав ідентичні показання про епізод вчинення відкритого викрадення чужого майна; аналогічно підтвердив, що із ОСОБА_11 були давно знайомими і він достовірно знав про його неповнолітній вік.

Тому судом зазначене обвинувачення визнається повністю доведеним внаслідок з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, - у результаті аналізу показань обвинуваченого та потерпілої у судовому засіданні, свідків, доказів досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану, а також втягнення неповнолітнього у протиправну діяльність; кваліфікація дій за вказаними нормами Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

Аналізуючи змінну позицію обвинуваченого суд приходить висновку, що ОСОБА_5 своїми показаннями про часткове визнання вини в суді має намір пом`якшити відповідальність чи уникнути її за вчинене та використав таке поводження як спосіб захисту; на переконання суду за сукупністю досліджених і вище викладених доказів є визначальним у встановленні суспільної небезпечності та характеру вчиненого особою стосовно потерпілої ОСОБА_4 , оскільки в його поясненнях не міститься жодних аргументів на його виправдання і нічим іншим це не підтверджено.

При цьому судом звертається увага, що як потерпіла ОСОБА_4 так як неповнолітні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали суду однакові показання, послідовні та без розбіжностей; у тому числі про деталі вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, - про час, місце, наявність обставин вчиненого і фактів, що мають значення для кримінального провадження. Наведені вище їх показання узгоджуються між собою, не містять протиріч і сумнівів; а також суд констатує, що вони узгоджуються у тому числі з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 , котрий однаково не заперечив наведених обставин і фактів, крім того, що він не втягував неповнолітнього у протиправну діяльність, що підтверджено вироком суду, - та нічим іншим не спростовано.

Суд не вбачає підстав не вірити свідченням потерпілої, підтвердженими показаннями свідків та зібраними доказами на досудовому розслідуванні, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні; водночас до показань обвинуваченого, що він не втягував неповнолітнього до вчинення злочину, що нібито ОСОБА_7 самостійно вирішив вчинити крадіжку телефону, що ОСОБА_8 також ініціював викрадення телефону, суд відноситься критично, бо вони спростовані наведеними показами потерпілої, свідка, котрі детально розповіли про обставини вчинення злочину; відтак вцілому часткове визнання обвинуваченим провини суд розцінює виключно як спосіб його захисту.

Тому суд переконаний у повному доведенні винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого; також особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейне становище, обставини вчинення.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень і, саме за корисливі злочини та судимість непогашена; на обліку в психіатричному та в наркологічному кабінеті не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому не встановлено; обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності з позиціями обвинуваченого, сторони обвинувачення і захисника-адвоката, показань потерпілої; із урахуванням особи ОСОБА_5 , його поведінки під час та після вчиненого; поведінки самої потерпілої під час інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наслідки та обставини вчиненого особою, - суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити особі остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; виправлення засудженого можливе лише за реального відбування покарання, строк слід рахувати з дня його фактичного затримання, - із 22 грудня 2024 року.

Цивільного позову за встановленим законом порядком не заявлено; судових витрат по справі немає; питання речових доказів згідно постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 02.10.2024 року слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України та призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 186 КК України - позбавлення волі на строк 7(сім) років;

-за ч. 1 ст. 304 КК України - позбавлення волі на строк 3(три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_5 позбавлення волі на строк 7(сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати із 22 грудня 2024 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Vivo 2015» IMEI НОМЕР_1 синього кольору у прозорому чохлі зі стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_4 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору і роз`яснити, що інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя