КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №11-кп/824/1935/2025 Головуючий суддя: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянин України, українця, який перебуває у зареєстрованому шлюбі, непрацездатних утриманців не має, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в :

08 лютого 2023 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Mazda 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Старовокзальній зі сторони вул. Саксаганського у напрямку вул. Жилянської, наближався до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя вул. Старовокзальної та вул. Жилянської у м. Києві.

Порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України (затв. Постановою КМУ від 10.10.2001), якими передбачено:

п. 2.3 «б» - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 16.2 - на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.

ОСОБА_7 під час керування вказаним автомобілем проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч з вул. Старовокзальної на вул.Жилянську у напрямку вул.Симона Петлюри, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка переходила проїзну частину вул. Жилянська на дозволений для пішоходів зелений сигнал світлофору по регульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля під керуванням обвинуваченого.

Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_7 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, в результаті наїзду автомобілем ОСОБА_8 спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритої травми правої гомілки: компресійного перелому латерального виростку правої великогомілкової кістки, яке відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначено йому покарання у виді штрафу у сумі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у сумі 4 182 грн 24 коп.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 51 000 грн, з позбавлення права керування транспортним засобом строком 2 роки.

???В іншій частині вирок залишити без змін.

Скаргу обгрунтовує тим, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.286 КК, санкція якої передбачає одне з основних покарань у виді штрафу від трьох до п?яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що виключає можливість застосування ч.2 ст.69 КК при вирішенні питання щодо призначення засудженому додаткового покарання, яке є обов?язковим.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного суду від 16 березня 2023 року справа № 185/1030/22 (провадження N? 51-3134км22).

Тому, вважає, що вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2023 року стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_10 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт відповідно до ч.2 ст.291 КПК України має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави вважати, що основна мета складення та вручення обвинувального акта - це надання особі відомостей, які є достатніми для повного розуміння нею суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як зазначено в обвинувальному акті, потерпілий від кримінального правопорушення відсутній.

Натомість, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначена особою, якій було спричинено тілесне ушкодження.

Також зазначено, що вона не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення та заяву про залучення її до провадження як потерпілої, в порядку ч.7 ст.55 КПК України остання була залучена до даного провадження в якості свідка.

У матеріалах кримінального провадження маються дані про заподіяння шкоди здоров?ю ОСОБА_8 у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У кримінальному провадженні ОСОБА_8 цивільний позов не заявлений.

Отже, відповідно до обвинувального висновку, затвердженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури, у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потерпілий від кримінального правопорушення відсутній, а ОСОБА_8 , якій було заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження, була долучена до даного провадження в якості свідка.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинувачених.

Тобто, вирішуючи питання про відповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, суд не вправі вирішувати ті питання, які вирішуються при розгляді кримінального провадження по суті.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.6 ч.1 ст.407, ст.419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4