Справа №639/1068/25
Провадження №1-кп/639/218/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000771 від 02.07.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, майстра дільниці відокремленого підрозділу вокзалу станції «Харків-Пасажирський», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений період часу, але не пізніше 22.08.2023, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, що розпочалась у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, схвалення, підтримки тимчасової окупації частини території України.

22.08.2023 о 20 год. 01 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи особистий профіль в месенджері "Телеграм", з іменем " ОСОБА_6 ", мобільний телефон НОМЕР_1 , здійснив поширення власного коментарю у спільноті під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", який має відкритий доступ та дає змогу ознайомитись з ним невизначеному колу осіб з числа користувачів месенджеру "Телеграм", наступного змісту: "Мой город, мой Харьков в облаве нацистов, разграбленный город, запуган народ, как всегда истощен властью укрофашистов, потребность которых только растет. Опустели кварталы, улицы, скверы, мужчин принудительно тянут в войну, мозги всем промыли твари бандэры, за запад воюют, за сатану. Убитых не счесть, искалеченных судеб ребят, которых не увидит родня. Скажите мне братья, за что мы воюем. За то, что продажная тварь у руля. И с кем мы воюем, с русским солдатом, который не предал нас ни на грамм, в защиту к нам встал от безумного НАТО, которое шепчет, что виновата русня".

Згідно висновку експертів за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №СЕ-19/119-24/14619-ЛД від 03.10.2024 встановлено, що у вказаному тексті коментарю, що розміщений у спільноті під назвою "На самом деле в Харькове чат" міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 436 КК України як виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того, у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не пізніше 22.08.2024 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на повторне виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, що розпочалась у 2014 році, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, що розпочалась у 2014 році.

З метою реалізації свого кримінального протиправного умислу ОСОБА_5 , починаючи з 22.08.2024, маючи намір на вчинення повторних фактів розгорнутої ним кримінальної протиправної діяльності, спрямованої проти міжнародного правопорядку, що ґрунтується на принципах міжнародного права, зокрема, незастосування сили, недоторканності кордонів, територіальної цілісності, невтручання у внутрішні справи суверенних держав та бажаючи впродовж тривалого часу нав`язати невизначеному колу осіб певну думку щодо виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, що розпочалась у 2014 році, продовжив свої протиправні дії.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 21 год. 41 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи особистий профіль в месенджері "Телеграм", з іменем " ОСОБА_6 ", мобільний телефон НОМЕР_1 , здійснив поширення власного коментарю у спільноті під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 який має відкритий доступ та дає змогу ознайомитись з ним невизначеному колу осіб з числа користувачів месенджеру "Телеграм", наступного змісту: "Вот не задача... А я сейчас в окупации в родном городе Харькове. А окупировали нас верховная зрада и их зомбированные прихвостни и те кто из покон веков ненавидел восток Украины. В свободной стране я буду тогда когда Харьков станет частью Российской Федерации".

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 26.12.2024 №81 встановлено, що у вказаному тексті коментарю, що розміщений у спільноті під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", міститься інформація щодо виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Далі, 31.08.2024 о 01 год. 14 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи особистий профіль в месенджері "Телеграм", з іменем " ОСОБА_6 ", мобільний телефон НОМЕР_1 , здійснив поширення власного коментарю у спільноті під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 який має відкритий доступ та дає змогу ознайомитись з ним невизначеному колу осіб з числа користувачів месенджеру "Телеграм", наступного змісту: "Ок. Немного о себе: Свыше 30 лет до начала СВО жил в пгт. Казачья Лопань(о котором упоминалось выше). Сейчас по стечению обстоятельств живу и работаю в Харькове так как дом в Казаче был разбомблен войсками всу в то время когда поселок был освобожден ВС РФ. КАК ТО ТАК".

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 26.12.2024 №81 встановлено, що у вказаному тексті коментарю, що розміщений у спільноті під назвою "На самом деле в Харькове чат", міститься інформація щодо виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 436-2 КК України як виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинені повторно.

11.02.2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст. 37 КПК Українинадані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди, ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри та обвинувального акту у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 436-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 3 ст. 436-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, зі звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням визначених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження - прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступних обставин.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Вимогами ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодокримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Вказані вимоги ч. 4 ст. 469 КПК сторонами угоди було дотримано.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України є: за ч. 1 ст. 436-2 КК України - нетяжким злочином, за ч. 3 ст. 436-2 КК України - тяжким злочином.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості, відповідно до ч.4 ст.469 КПК України.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення судового засідання. Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та захисником під час підготовчого судового засідання.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 436-2 КК України як виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та за ч. 3 ст. 436-2 КК України як виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинені повторно.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, одружений, працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, має місце тимчасового проживання, яке не співпадає з місцем реєстрації (через знаходження с. Козача Лопань в зоні активних бойових дій), не судимий, на обліках психіатра і нарколога не перебуває.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

На підставі ст. 75 КК України суд вважає можливим, призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався та підстав для його застосування немає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Враховуючи викладене, мобільний телефон марки «Meizu» у корпусі сірого кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , належний ОСОБА_5 , підлягає спеціальній конфіскації.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11.02.2025 року по кримінальному провадженню № 0000771 від 02.07.2024, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання:

за ч. 1 ст. 436-2 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 436-2 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 9550 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 80 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.02.2025 на речові докази у кримінальному провадженні.

Застосувати спеціальну конфіскацію належного ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Meizu» у корпусі сірого кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , на користь держави.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaоmi» моделі «Redmi 7» у корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodaphone» з номером мобільного телефону НОМЕР_5 , imei`: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена - до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1