ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі,-

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2024 року у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції установив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий 29 травня 2009 року Суворовським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст. 186, ст. 75, ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

26 лютого 2013 року ОСОБА_6 засуджений вироком колегії суддів Великомихайлівського суду Одеської області за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі (зараховано: з 10 червня 2012 року по 13 червня 2012 року.) Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2016 року згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10 червня 2012 року по 29 травня 2013 року (11 місяців 19 днів).

Початок строку відбування покарання 10 червня 2012 року, кінець строку відбування покарання 21 червня 2025 року.

КП №11-кп/822/410/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ст. 537 КПК України Доповідач: ОСОБА_8

В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений відбуває покарання з 10 липня 2013 року.

Станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 відбув 12 років 4 місяці більше 2/3 строку покарання.

За результатами розгляду клопотання та дослідження особової справи засудженого суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, зазначає, що за час відбування покарання у 18 випадках притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення, які не представляють жодної небезпеки.

Вказує, що від праці ніколи не відмовлявся, працював до тих пір, поки не попав під скорочення. Також зазначає, що немає можливості влаштуватись на роботу, оскільки являється громадянином Молдови.

Звертає увагу, що брав участь в отриманні професійно-технічної освіти за спеціальністю «машиніст каменерізних машин», веде себе спокійно та врівноважено.

Засуджений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений за місцем відбування покарання, не подавав клопотання про розгляд справи за його участі, а тому, на підставі ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, ч.5 ст.539 КПК України, апеляційним судом не викликався, оскільки у поданій апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Розглядаючи клопотання засудженого, районний суд установив, що ОСОБА_6 засуджено вироком колегії суддів Великомихайлівського суду Одеської області за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі (зараховано: з 10 червня 2012 року по 13 червня 2012 року.) Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2016 року згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10 червня 2012 року по 29 травня 2013 року (11 місяців 19 днів).

Початок строку відбування покарання 10 червня 2012 року, кінець строку відбування покарання 21 червня 2025 року.

В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений відбуває покарання з 10 липня 2013 року.

Згідно досліджених судом першої інстанції письмових матеріалів клопотання, за час перебування в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_6 за весь період відбування покарання в установі лише протягом чотирьох місяців в 2024 році залучався до оплачуваної суспільно-корисної праці, весь інший час перебував в установі і по теперішній час до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучається, з приводу працевлаштування не звертався. За час перебування з установі за порушення порядку та умов відбування покарання в сімнадцяти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них двічі був поміщений до дисциплінарного ізолятора, стягнення погашені у встановленому законом порядку, в одному випадку був заохочений.

По відношенню до персоналу установи вимушено ввічливий, по відношенню до інших засуджених не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими різної спрямованості. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконання покарань виконує. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відвідує під контролем, належних висновків для себе не зробив.

Подав заяви на участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення» та «Фізкультура і спорт», проте участі у них не приймав.

Соціально-корисні зв`язки на волі підтримує із рідними. Взаємовідносини добрі. Згідно з вироком суду має судові витрати, однак виконавчі листи в установі відсутні. Вину у скоєному злочині визнав.

Згідно підсумку засуджений ОСОБА_6 не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України є передчасним.

Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції з належною повнотою дослідив дані про особу засудженого, його особову справу, включно з документами, наданими установою виконання покарання, та, відповідно до вимог чинного законодавства дійшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений, хоча і відбув встановлену законом частину строку покарання, однак його поведінка та ставлення до праці за час відбування покарання не є сумлінними.

При цьому, сумлінна поведінка, в розумінні ст. 81 КК України, є не тільки пасивною поведінкою засудженого, яка полягає у утриманні від порушень режиму відбування покарання, порушенні правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне ставлення до праці, поведінка в побуті та інше.

З матеріалів справи та характеристики засудженого колегія суддів не вбачає ознак сумлінної поведінки та ставлення до праці, які б давали достатні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, як про те просить засуджений в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу і на той факт, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 6 ч.2 ст. 115 КК України, а тому не лише зовнішні дії засудженого, що виражаються в його поведінці, а й його свідомість мають бути таким чином змінені, аби мета покарання була досягнута, тобто таке покарання має бути не тільки карою і сприяти виправленню засудженого, а й запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірні судом першої інстанції.

Будь яких підстав неправильного застосування норм матеріального права або порушень вимог процесуального права апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не містить.

Подана засудженим ОСОБА_6 апеляційна скарга зводиться до незгоди з ухваленим судом першої інстанції процесуальним рішенням.

Істотних порушень, які б слугували підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції під час апеляційного перегляду, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування та постановлення нової ухвали відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_8

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3