Провадження № 11-кп/824/2647/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000751 від 23.05.2023 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має статус учасника бойових дій, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

Відповідно до вироку, 08.10.2019 ОСОБА_7 призвано на строкову військову службу до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 250 від 20.11.2019 ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, 12.02.2020 ОСОБА_7 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 104 від 11.04.2023, солдата ОСОБА_7 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_3.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), близько о 18 год. 00 хв. 16.04.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

10.07.2023, близько 14 год. 20 хв. солдат ОСОБА_7 розуміючи протиправність своїх дій, добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві та заявив про себе.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем за контрактом, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину без поважних причин, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону від 13 грудня 2022 року).

В апеляційній скарзі захисник вказала про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила про те, слідчим не було дотримано обов`язку щодо роз`яснення обвинуваченому його права на правовову допомогу з боку обраного ним чи призначеного йому захисника, чим порушив його право на захист. Так захисник зауважила на тому, що ОСОБА_7 за весь час досудового розслідування приймав участь у цьому процесі лише 2 години 17 хвилин, а тому вважає що за вказаних обставин його було позбавлено можливості особисто відстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма допустимими засобами та способами, реалізувати інші, гарантовані ст. 42 КПК України. Крім того, вказала на те, що вищезазначені порушення в ході судового розгляду усунуті не були, та розгляд справи був проведений без участі захисника, чим порушили право на захист ОСОБА_7 . Так, вважає що вказане свідчить про неповноту судового розгляду. Відтак, просила оскаржуваний вирок скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник вказала про те, що 09.09.2024 року набрав чинності Закон України № 11322, яким внесено зміни до КК України та КПК України та фактично передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності військовослужбовців, які самовільно залишили місце служби або вчинили дезертирство, а тому, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, добровільно повернувся до військової частини для проходження служби та командир надав свою письмову згоду щодо подальшого продовження обвинуваченим військової служби, а також щиро розкаявся у вчиненому, є учасником бойових дій, за місцем несення служби характеризується позитивно, сумлінно виконує свої обов`язки, бажає і надалі продовжувати службу, спрямовану на захист нашої держави, то є всі підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Відтак просить вирок скасувати, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України. Також просить суд врахувати та долучити додатково подані докази щодо проходження ОСОБА_7 військової служби, які не були надані в суді першої інстанції у зв`язку з відсутністю належного захисту обвинуваченого.

Також до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про добровільне повернення до військової частини для подальшого проходження служби, в якому останній просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та надати йому можливість продовжити проходження служби, враховуючи те, що він з власної ініціативи, добровільно, за згодою командира повернувся до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби і до сьогодні продовжує виконувати обов`язки військовослужбовця, будучи на захисті нашої держави.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з доповненнями, клопотання обвинуваченого та просили їх задовольнити; прокурора, який не заперечував щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями та клопотання обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Частиною 5 ст. 401 КК України (в редакції Закону №3902 від 20.08.2024р.) передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 під час дії воєнного стану вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно повернувся до військової частини для подальшого проходження служби, звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про його звільнення від кримінальної відповідальності, згідно з листом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2024 року № 17785 з подальшим проходженням служби солдатом ОСОБА_7 , якого призначено на посаду оператора ІНФОРМАЦІЯ_4, у військовій частині НОМЕР_1 згодні.

З огляду на наявність вказаних підстав та умов, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За таких обставин, враховуючи позицію прокурора, який проти закриття кримінального провадження не заперечував, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника з доповненнями та клопотання обвинуваченого необхідно задовольнити, скасувавши вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 та звільнивши його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закривши кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 повністю розуміє підстави звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України та наслідки закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України з нереабілітуючих підстав, про що свідчить подане ним до суду добровільно клопотання про надання йому можливості продовжити проходження військової служби шляхом звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України з підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження № 0000751 від 23.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4