Справа № 405/8676/24
провадження № 1-кп/405/297/24
УХВАЛА

20.02.2025 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024 за №0002455 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Соколівське, Кіровоградського району, Кіровоградської області, зареєстрованому та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючому середню освіту, не одруженого, малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, депутатом будь-яких рад не являється, який на момент інкримінованого кримінального правопорушення проходив службу у Збройних Силах України на посаді сапера 6 групи 12 роти НОМЕР_1 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 у військовому звані солдат,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

прокурор на стадії судового розгляду подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів. Мотивуючи своє клопотання прокурор зазначив, що метою та підставами обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого в даному кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, тобто ризиками передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на думку прокурора продовжує існувати реальний ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у разі доведення винуватості ОСОБА_3 загрожує основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, оскільки обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, в період невиконаного попереднього вироку суду за злочини проти власності, вид покарання громадські роботи на строк 100 годин, то ж він розуміє про необхідність відбуття реального покарання у разі визнання його винуватим. В силу своїх навичок та вмінь набутих під час несення служби ОСОБА_3 має можливість та спеціальні навички до залишення підконтрольної на даний час території України, ухилятися від явки до прокурора та суду. Крім того, ОСОБА_3 ніде офіційно не працює. Джерела доходу не відомі, що свідчить про відсутність у нього поваги до встановлених державою правил поведінки, зухвалість та неповагу до інших членів суспільства, здатність та схильність досягати своїх цілей злочинним шляхом. Крім цього, ОСОБА_3 , будучи належним чином проінформований про явку до слідчого 01.08.2024 та 16.08.2024, вимогу слідчого проігнорував, про місце знаходження та причини не прибуття до слідчого орган досудового розслідування не повідомив, у зв`язку з чим 17.09.2024 слідчим було винесено постанову про оголошення останнього в розшук. Окрім цього, враховуючи, те що основними доказами по справі є показання свідка та потерпілого, що дає підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідка з метою зміни їхніх показів на свою користь. Те, що останній належних висновків для себе не зробив, покарання за останнім вироком не відбув, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому порядку, вчинив новий корисливий злочин, в період воєнного стану в Україні, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, прокурор зазначив, що відносно ОСОБА_3 не може бути обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту, оскільки існують обґрунтовані ризики, щодо переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, які вбачаються в тому, що ОСОБА_3 , зник з місця вчиненого ним кримінального правопорушення, обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, покарання за яке передбачене чинним законодавством лише у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, ОСОБА_3 може змінити постійне місце проживання на тимчасове та нікого при цьому не попередити, або перешкоджати встановленню істини по справі вчиняючи тиск на потерпілого та свідків. Відносно ОСОБА_3 не може бути продовжено запобіжний захід у вигляді особистої поруки з причин відсутності в його оточенні осіб, які заслуговують на особливу довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Також, до ОСОБА_3 не можливо застосувати такий вид запобіжного заходу як застава так як останній не має постійного заробітку, на даний час ніде не працює та не має можливості внесення грошових коштів у дохід держави.

По справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, прокурор просить суд оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_3 , та визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Прокурор під час судового засідання підтримав клопотання.

Захисник у судовому засіданні не заперечувала наявності ризиків, однак вважала, що запобігти їм може більш м`який запобіжний захід, а саме на домашній арешт, по місцю його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своєї позиції зазначила, що за даною адресою проживають його батьки. Власником будинку є його батько, який не заперечує проти проживання ОСОБА_3 в даному будинку у разі обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою. Також захисник надала належним чином завірену копію ухвали Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2024, згідно якої засудженого ОСОБА_3 на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнено від призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2021 покарання у вигляді ста годин громадських робіт, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Відповідно обвинувачений вважається особою, яка в силу ст.89 КК України не має судимостей.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали надані останніми, вважає, що тяжкість обвинувачення, яке була пред`явлене, а також існування ризиків, а саме: те, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована; незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності; вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема корисливі, дають суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Проте, прокурором не надано інших вагомих підстав, які б вказували, на необхідність продовження такого найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

У свою чергу, стороною захисту надано докази, які вказують на те, що обвинувачений в силу ст.89 КК України є особою, що не має судимостей. Крім того, надано заяву від 14.02.2025 засвідчену нотаріусом (зареєстрована в реєстрі за №212) про те, що батько обвинуваченого дійсно не заперечує, щоб останній у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт проживав у його будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, суд зауважує, що обвинувачений у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі і на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнаним недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюваються, відповідно було визначено недоцільним допит як потерпілого так і свідка під час судового розгляду. Це на переконання суду вказує на зменшення ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідка.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики із врахуванням стадії судового провадження на даний час зменшились.

Суд враховує, те що у обвинуваченого з його батьками ще зберігались соціальні зв`язки, на що вказує зокрема намагання їх допомогти йому компенсувати моральну шкоду потерпілому, та характеристику з місця проживання обвинуваченого, що в сукупності із вище приведеними обставинами є на переконання суду достатньо щоб змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Також, на переконання суду, менш суворий запобіжний захід, особисте зобов`язання чи порука, не забезпечить на початковому етапі судового провадження та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 197, 331, 369 КПК України, суд,

постановив:

у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відмовити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто з 20.02.2025 до 19.04.2025 включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 на строк до 19.04.2025 включно без дозволу суду цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою головуючого судді у справі;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідком у даному кримінальному провадженні.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворіший запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,5 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника відділення Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та направити для виконання та контролю начальнику відділення Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6