Справа № 216/7928/24
провадження 1-кп/216/429/25
ВИРОК

іменем України

07 квітня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №4 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000515 від 05.12.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костополь Рівненської області, громадянина Україна, який має професійно-технічну освіту, працює ТОВ «Телком» на посаді майстра з підключення інтернету, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_1 , на час вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді старшого стрільця-оператора механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду встановлено, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-IX, у зв`язку із збройною агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ), Указом від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, Указом від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-ІХ, Указом від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом від 06.05.2024 №271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-ІХ та Указом від 23.07.2024 №469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024№ 3891-ІХ у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України №2105-IX від 03.03.2022.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №294 від 15.10.2023 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця-оператора механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

16 жовтня 2024 року солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 16.10.2023 о 10.00 годині солдат ОСОБА_4 був відсутнім при перевірці особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка проводилась за місцем дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на військовій службі до 10 жовтня 2024 року, поки не був затриманий слідчим в порядку ст. 208 КПК України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, одночасно з цим пояснив, що з 17.10.2022 був призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 на посаду старшого стрільця-оператора механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону. 16.10.2023, о 10 год. 00 хв., не прибув на шикування підрозділу, так як переплутав автобуси та запізнився, а потім поїхав додому, де став проводити час на власний розсуд. Був затриманий 10.10.2024, при цьому, вважав, що не був військовослужбовцем, так як мобілізація не законна, ставив під сумнів наказ про призначення його на посаду №305 від 17.10.2022.

Разом з цим, незважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому злочині, остання також підтверджується наступними письмовими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду:

- Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №305 від 17.10.2022 про призначення ОСОБА_4 на посаду електрика-моториста відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту полового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 ;

- Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №294 від 15.10.2023 про призначення ОСОБА_4 на посаду старшого стрільця-оператора механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ;

- Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №295 від 16.10.2023 на підставі якого ОСОБА_4 , який самовільно залишив військову частину знято з усіх видів забезпечення та призупинено виплату грошового забезпечення;

Таким чином, вказані письмові докази узгоджуються з показами обвинуваченого, повністю підтверджують кваліфікацію вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підтверджують статус військовослужбовця, а також вказують саме на обвинуваченого ОСОБА_4 як на особу, причетну до вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що вказує на їх достовірність, належність, об`єктивність та повноту.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а дії його відповідають складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і правильно кваліфіковані як: самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення ним злочину раніше не судимий, має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_1 , за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався, проте, 15.06.2023 звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра з приводу розладу адаптації у вигляді легкої тривожної реакції, з липня 2023 року за медичною допомого не звертався. Зі складеної, уповноваженим органом з питань пробації досудової доповіді, відносно обвинуваченого, вбачається, що останній мешкає за місцем реєстрації разом з батьками, умовами проживання задоволений, згідно з побутової характеристики характеризується посередньо, згідно з характеристики з місця роботи характеризується з позитивної сторони, не ідентифікує себе з кримінальною особистістю та не підтримує зв`язків з особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя; зі слів обвинуваченого алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеку для суспільства та окремих осіб.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття.

Обговорюючи питання про міру покарання відносно обвинуваченого, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого і обставину, яка пом`якшує його покарання, наведену судом вище у вироку, у зв`язку з чим, беручи до уваги санкцію ч. 5 ст. 407 КК України, вважає що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, саме таке покарання сприятиме його виправленню і попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде необхідним і достатнім.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 63 65, 66, 407 ч. 5 Кримінального кодексу України, ст.ст. 182, 369-376, 392, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, в порядку виконання вироку, зарахувавши в строк покарання термін перебування під вартою з 20.10.2024 по 23.10.2024 включно.

Обов`язки, визначені обвинуваченому разом із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави залишити незмінними до набрання вироком законної сили.

Заставу в розмірі 60560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), яка згідно з квитанцією №1 від 23.10.2024 була внесена ОСОБА_6 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області, після набрання цим вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок ухвалено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_7