ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/319/25 Справа № 712/7756/24 Категорія: ст.331 КПК УКраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_7 , на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 13 січня 2025 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто по 13 березня 2025 року включно із можливістю внесення застави у розмірі 40 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 121 120,00 грн,-

в с т а н о в и л а :

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні 13 січня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси, продовжено щодо ОСОБА_7 строк тримання під вартою на два місяці, тобто по 13 березня 2025 року включно із можливістю внесення застави у розмірі 40 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 121 120,00 грн.

Враховуючи, що запобіжний захід ОСОБА_7 був обраний з можливістю внесення застави, тому при продовженні даного запобіжного заходу судом першої інстанції також визначено розмір застави. Суд врахував доводи обвинуваченої та її захисника, врахував конкретні обставини справи, характер та обставин вчинення інкримінованого обвинуваченій діяння, як воно сформульоване у обвинуваченні, суд першої інстанції прийшов до висновку, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду. Також продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, а саме: перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може вплинути на них та їхні подальші покази. Окрім того, продовжує існувати ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення.

Порядок та наслідки внесення застави були визначені судом у попередніх ухвалах під час обрання даного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 13 січня 2025 року, захисник ОСОБА_8 та обвинувачена ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 13 січня 2025 року змінити в частині розміру застави для обвинуваченої ОСОБА_7 , та зменшити розмір застави з 40 до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційних скаргах посилаються на те, що з висновком суду першої інстанції не погоджуються в частині визначення розміру застави.

Зазначають, що для обвинуваченої ОСОБА_7 сума, яку визначив суд першої інстанції є непомірною, оскільки вона є особою похилого віку, має не задовільний стан здоров`я, а з доходів лише пенсію.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , про задоволення апеляційних скарг з наведених підстав, прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Колегія суддів, зважаючи на введення воєнного стану в України, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії, приходить до висновку, що фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, обвинуваченої ОСОБА_7 , значно збільшується, а внесення застави в меншому розмірі, як зазначено в ухвалі судді Соснівського районного суду від 13.01.2025 не зможе, на переконання колегії суддів, забезпечити виконання обвинуваченої ОСОБА_7 покладених на неї відповідних обов`язків.

У своєму рішенні у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ відзначив, що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

Таким чином, визначений судом першої інстанції розмір застави узгоджується із вимогами абз.4ч.5ст.182КПК України, згідно якого, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Крім того, колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України є вірним, відтак обвинувачена ОСОБА_7 , немає постійного місця проживання на території Черкаської області. Більш того, обвинувачена є громадянкою Республіки Вірменія, на території України проживає на підставі посвідки на тимчасове проживання, може покинути не лише територію Черкаської області, а й України. Окрім того, обвинувачена ОСОБА_7 неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів,

З врахуванням чого безпідставними є доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та сторони захисту щодо зменшення розміру застави.

Відповідно до доводів апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 про стан здоров`я обвинуваченої та потребу у кваліфікованій медичній допомозі, то колегія суддів не може їх враховувати при розгляді даного провадження, оскільки будь-яких доказів, які б засвідчували тяжкий стан її здоров`я, що унеможливлювало б перебування останньої під вартою, апелянтами суду надано не було.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що діючі норми права встановлюють, що особа, яка перебуває під вартою, не позбавлена права отримувати належну медичну та психологічну допомогу.

У підпункті 1 пункту 3 розділу І «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року №1769/5, про Правове становище ув`язнених та засуджених, яких тримають у СІЗО зазначено, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.

Під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, натомість, встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційних скарг з мотивів, наведених в них, та скасування чи зміни ухвали суду, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 13 січня 2025 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто по 13 березня 2025 року включно із можливістю внесення застави у розмірі 40 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 121 120,00 грн - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді