Справа № 359/718/25
Провадження № 1-кс/359/230/2025
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2025 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , голови благодійного фонду «Мавка» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання слідчого Слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001911, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 вересня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 239, ч.1 ст.197-1, ч. 4 ст.190 та ч. 3 ст.201-2 КК України, -

встановив:

21 січня 2025 року слідчий слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що Бориспільською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001911, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 вересня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.239, ч.1 ст.197-1, ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст.201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що поміж інших фактів, що доводяться в межах даного кримінального провадження встановлено, що голова Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Мавка», (далі - Благодійний фонд) ОСОБА_5 використовуючи статус благодійної організації за участь інших, невстановлених досудовим розслідуванням осіб, оформлених, як волонтерів, налагодила схему постачання з-за кордону на територію України предметів гуманітарної допомоги у великих об`ємах, у тому числі й транспортних засобів з метою отримання прибутку від їх реалізації.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні установлено, що координацію постачання з-за кордону на територію України предметів гуманітарної допомоги у великих об`ємах, у тому числі й транспортних засобів здійснювала ОСОБА_5 за участі інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

З метою реалізації злочинного плану, спрямованого на отримання прибутку від реалізації предметів гуманітарної допомоги ОСОБА_5 залучила до своєї злочинної схеми невстановлених досудовим розслідуванням виконавців злочинного плану, велику кількість осіб з числа громадян України та іноземних громадян, яких використовувала в якості волонтерів при здійсненні пошуку в країнах ЄС транспортних засобів та їх подальшого переправлення на митну територію України та передачі їх іншим особам з метою їх подальшого продажу.

В ході проведення досудового розслідування установлено, що в період часу з 14 липня 2022 року по 14 листопада 2024 року через Львівську та Закарпатську митниці на територію України представниками Благодійного фонду ввезено понад 600 автомобілів.

При здійсненні митного оформлення вказаних транспортних засобів особами, які діяли під виглядом волонтерів Благодійного фонду складено ряд митних декларацій «Про перелік товарів», що визнаються гуманітарною допомогою», де зазначено відомості отримувача гуманітарної допомоги - БО «Міжнародний благодійний фонд «Мавка» () адреса: м. Київ, вул. Вишняківська, буд. 5-а та фактичне призначення вантажу: «Для передачі ЗСУ».

З метою доведення фактів використання гуманітарної допомоги не за призначенням та доведення факту отримання незаконного прибутку від реалізації товарів гуманітарного призначення, виникла необхідність в установленні місця знаходження вказаних транспортних засобів, тому транспортні засоби, які в період часу з 14 липня 2022 року по 14 листопада 2024 року ввезено представниками Благодійного фонду через Львівську та Закарпатську митниці на територію України, оголошено в розшук.

18 січня 2025 року працівниками Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області в м. Бориспіль Київської області виявлено автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який 31 грудня 2024 згідно постанови слідчого у кримінальному провадженні оголошено в розшук.

Досудовим розслідуванням установлено, що 08 березня 2024 року ОСОБА_7 на замовлення Благодійного фонду відшукавши в Чеській республіці автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , переправив його на митну територію - України та доставив за призначенням у відання Благодійного фонду. При цьому під час здійснення митного контролю на Львівській митниці складено митну декларацію «Про перелік товарів», що визнаються гуманітарною допомогою», де зазначено відомості отримувача гуманітарної допомоги - БО «Міжнародний благодійний фонд «Мавка» () адреса: м. Київ, вул.Вишняківська, буд. 5-а та фактичне призначення вантажу: «Для передачі ЗСУ».

В подальшому, за погодженням з головою БО «Міжнародний благодійний фонд «Мавка» ОСОБА_5 , вказаний автомобіль невстановленою на даний час особою було виставлено на продаж на електронному торгівельному майданчику «ОІХ».

Після цього, 18 квітня 2024 року в м. Бориспіль Київської області, вказаний автомобіль невстановленою на даний час особою продано за ціною 2700 доларів США громадянину ОСОБА_8 , який у дійсності не має відношення до ЗСУ та не являється волонтером.

Таким чином, досудовим розслідуванням установлено послідовність та механізм продажу представниками Благодійного фонду гуманітарної допомоги.

Ураховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення та положення діючого законодавства щодо благодійної діяльності та гуманітарної допомоги, вилучений 18 січня 2025 року автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали з підстав викладених у ньому, просили його задовольнити.

Голова благодійного фонду «Мавка» ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки автомобіль фондом передано по акту передачі безоплатно військово-службовцю ЗСУ.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали поданого клопотання, приходить наступного висновку.

Встановлено, що до ЄРДР внесені відомості про те, що голова Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Мавка» () ОСОБА_5 використовуючи статус благодійної організації за участі інших, невстановлених досудовим розслідуванням осіб налагодила схему постачання з-за кордону на територію України предметів гуманітарної допомоги у великих об`ємах, у тому числі й транспортних засобів з метою отримання прибутку від їх реалізації, які зберігає на території колишньої спортивної бази «Динамо» в м. Бориспіль Київської області поблизу Юрківого озера. Дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Внесення цих відомостей до ЄРДР підтверджується витягом з кримінального провадження №0001911.

Згідно Декларації № про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою встановлено, що транспортний засіб Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_3 «Мавка» для передачі Збройним силам України (а.с. 46,57).

Постановою про визнання предметів речовими доказами та вирішення питання про зберігання речових доказів від 18 січня 2025 року, транспортний засіб Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001911.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02 червня 2016 року за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначе-ною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Частиною 2 ст. 171 КПК України вказано, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно частини 6 статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунто-ваного рішення повинні враховуватися: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У частині 1 ст. 173 КПК України закріплено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Водночас, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не можуть бути визнані достатніми для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

З матеріалів клопотання також вбачається, що у кримінальному провадженні №0001911 від 26 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч.1 ст.197-1, ч. 4 ст.190 та ч. 3 ст.201-2 КК України жодній особі не повідомлено про підозру. Докази протилежного відсутні.

За таких обставин, власник майна, з клопотанням про накладення арешту на майно якого звернувся слідчий, за погодженням з прокурором, на даному етапі досудового розслідуван-ня у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.

Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Частиною 2 ст. 64-2 КПК України передбачено, що процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникає з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт.

Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що з клопотанням про арешт майна третіх осіб має право звернутися до слідчого судді виключно прокурор.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Зважаючи на те, що клопотання подано неналежною особою (слідчим, а не прокурором) вказане клопотання є таким, що внесене до суду із порушенням вимог КПК України.

Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить висновку, що в поданому до суду клопотанні про арешт майна, слідчим не доведено наявність перед-бачених процесуальним законом підстав для накладення арешту на автомобіля Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

Отже, на підставі вищенаведеного, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, ч. 2 ст. 369, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001911, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 вересня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 239, ч.1 ст.197-1, ч. 4 ст.190 та ч. 3 ст.201-2 КК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 05 лютого 2025 року о 12 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1