ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/63/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку ст.539 КПК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника органу

пробації ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання (подання) начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_10 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_8 , а клопотання засудженого ОСОБА_8 задоволено частково та звільнено його від призначеного покарання згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року за ч.4 ст. 185 КК України за епізодами від 24 червня 2023 року - на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходив з того, що наведені у поданні обставини не підтверджені належними доказами, не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання, тому відмовив у задоволенні клопотання органу пробації.

Задовольняючи частково клопотання ОСОБА_8 , суд взяв до уваги Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України та підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», відповідно до якого з 01.01.2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2684 грн. та правову позицію ОП ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21, дійшов висновку, що сума викраденого ОСОБА_8 майна у потерпілого ОСОБА_11 по епізоду від 24.06.2023 року у період з 20 год. 25 хв. по 20 год. 46 хв. становить 787 грн., по епізоду від 24.06.2023 року у період з 22 год. 05 хв. по 22 год. 12 хв. становить 836 грн., не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2023 рік, а саме -2684 грн., тому в цій частині звільнив ОСОБА_8 від призначеного покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року засудженого за ч.4 ст. 185 КК України в зв`язку з усуненням караності діяння та відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від покарання по епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 від 25 червня 2023 року на загальну суму 2920 грн., вказавши, що вказана сума перевищує розмір НМ, який розраховується для визначення суми викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність станом на 2023 рік, а саме- 2684 грн.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить застосувати щодо нього Закон №3886-ІХ, який набув чинності 09.08.2024 про декриміналізацію крадіжок на суму меншу за 3028 грн. та скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.04.2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах засудженого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах представника органу пробації, прокурора, які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про відмову у задоволенні клопотання (подання) начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_10 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_8 , в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Аналізуючи ухвалу суду щодо застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, колегія суддів вважає правильними висновки суду про звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року за ч.4 ст. 185 КК України за епізодами від 24 червня 2023 року - на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння та відмови по епізодах від 25.06.2023 року з огляду на наступне.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положення ч.1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП ( в редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до правової позиції ОП ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 визначення суми, яка дорівнює 2 НМ здійснюється, виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Згідно з ч.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Законом України Про Державний бюджет на 2023 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2023 року становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1342 грн.

Зі змісту Податкового кодексу України та Закону № 3886- ІХ, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн.

Зокрема, з вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.04.2024 убачається, що ОСОБА_8 24.06.2023 року у період з 20 год. 25 хв. по 20 год. 46 хв. викрав у потерпілого ОСОБА_11 кошти в сумі 787 грн. та у період з 22 год. 05 хв. по 22 год. 12 хв. 24.06.2024 викрав у потерпілого ОСОБА_11 836 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2023 рік, а саме -2684 грн.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінальному Кодексі раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Вказаний Закон, за яким змінилося поняття ознаки складу злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК, призвело до часткової декриміналізації.

Таким чином внесені законодавцем зміни до Закону про кримінальну відповідальність, призвели до декриміналізації діяння, а дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з частиною 2 статті 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, суд правомірно в цій частині звільнив ОСОБА_8 від призначеного покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року засудженого за ч.4 ст. 185 КК України в зв`язку з усуненням караності діяння.

Разом з тим, суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про звільнення від покарання по епізоду викрадення майна у потерпілого ОСОБА_11 25.06.2023 року на загальну суму 2920 грн., оскільки вказана сума перевищує розмір НМ, який розраховується для визначення суми викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність станом на 2023 рік, а саме- 2684 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді