Справа № 509/1444/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року сел . Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000048 від 21.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманськ російської федерації, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 12.08.1999 року Одеським обласним судом за ст.ст.93 п. "И,І", 208, 4 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.196 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 року, приблизно о 21 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у громадському місці, в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , на третьому поверсі, в коридорі загального користування, де ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи умисно, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування нормами поведінки в суспільстві, гучно висловлюючись нецензурною лайкою, не реагуючи на зауваження мешканців гуртожитку, які вийшли на шум та галас, підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , по яким декілька разів завдав удари руками і ногами.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , не реагуючи на зауваження, реалізуючи свій противоправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, виказуючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою самоутвердитися серед інших осіб та показати зневагу до оточуючих, знову підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та схопивши руками за нижню частину дверей відігнув її, тим самим безповоротно пошкодив вказане майно вартістю 2198,35 грн.

Далі, спустившись на другий поверх будинку, обвинувачений ОСОБА_4 продовжив лротивоправні дії, які виражались у вигляді висловлювань нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою мешканцям гуртожитку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

21.03.2025 року між прокурором Чорноморської окружної Одеської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Враховуючи повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості в інкримінованому діянні, сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 21.03.2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити досягнуту під час досудового розслідування між ОСОБА_4 та прокурором угоду про визнання винуватості, запевнивши про добровільність укладення угоди та про можливість виконання ним призначеного покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні подав заяву, якою надав свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні. Крім того на стадії досудового розслідування потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди.

В підготовче судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подав заяву про розгляд крмінального провадження за його відсутності, заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву, якою надав свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні.

Також судом встановлено та перевірено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 21.03.2025 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Крім того, згідно ст.59-1 КК України, суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду відповідні обов`язки, перелік яких є вичерпним.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 2198,35 грн. з посиланням на те, що своїми неправомірними діями обвинувачений завдав матеріальної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 даний позов про відшкодування майнової шкоди визнав повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності, підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час судового розгляду було встановлено, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 було завдано матеріальну шкоду на суму 2198,35 грн., що підтверджуються висновком експерта судової товарознавчої експертизи № 638 від 14.03.2025 року.

За вищевикладених обставин заявлений цивільний позов підлягає задоволенню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314,373,374,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 від 21.03.2025 року в кримінальному провадженні №0000048 від 21.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки;

На підставі ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду в розмірі 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) грн 35 коп.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- DVD-R диск 4.7 GB, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1