Справа № 991/2892/22
Провадження № 1-кп/991/35/24
УХВАЛА

про відмову у поверненні обвинувального акта

29 листопада 2024 рокумісто Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000636 про обвинувачення:

ОСОБА_20 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України;

ОСОБА_21 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України;

ОСОБА_22 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України;

ОСОБА_23 за ч. 1 ст. 255, ч. 2, 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України;

ОСОБА_24 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України;

ОСОБА_25 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України;

(1) Короткий виклад змісту поданих клопотань

Обвинувачений ОСОБА_26 та захисники ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 звернулися з клопотаннями про повернення обвинувального акта.

Захисник ОСОБА_30 у своєму клопотанні просив обвинувальний акт повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам законодавства. Вказує, що в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладені таким чином, що дають підстави вважати, що він стосується не лише обвинувачених, а й інших осіб. Це є неприпустимим з точки зору презумпції невинуватості та меж судового розгляду, який повинен проводитися лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення. Також, йому незрозумілі формулювання обвинувачення та фактичні обставини справи, оскільки їх виклад має внутрішні суперечності, а їх складові частини не узгоджуються між собою. Вони є неконкретними. А тому, є незрозумілим яким чином захищатися від пред`явленого обвинувачення. Також, захисник зазначає, що пред`явлене обвинувачення його підзахисному ОСОБА_22 за статтями 212 та 364 КК України у своєму складі обов`язково містить завдання шкоди. Однак, в обвинувальному акті відсутні потерпілі. Це свідчить про відсутність завданої шкоди для будь-якої особи або бюджету чи фонду, що свідчить про відсутність складу інкримінованого кримінального правопорушення. В обвинувальному акті відсутні відомості, передбачені п. 3-1 (анкетні відомості викривача) та п. 8-1 (розмір пропонованої винагороди викривачу) ч. 2 ст. 291 КПК.

У своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_26 просить повернути прокурору обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам законодавства. Вказує, що йому незрозумілі формулювання та суть обвинувачення, не роз`яснено обвинувачення та не забезпечено право на захист. Інкримінованими злочинами будь-яких збитків не заподіяно, немає потерпілих, відсутні склад та подія кримінальних правопорушень. В обвинувальному акті відсутні анкетні відомості викривача та розмір пропонованої винагороди викривачу. Обвинувальний акт стосується не лише обвинувачених, а й інших осіб, яким не пред`явлено обвинувачення.

Захисник ОСОБА_28 просить обвинувальний акт у кримінальному провадженні повернути. Його підзахисний ОСОБА_32 обвинувачується в ухиленні від сплати податку, що призвело до ненадходження коштів до Державного бюджету України. Однак, в обвинувальному акті відсутні потерпілі чи цивільні позивачі. А тому, він вважає, що у держави відсутні претензії щодо несплати будь-яких податків, а тому, й відсутня взагалі будь-яка шкода. В обвинувальному акті вказано безпідставні звинувачення особам, яким не повідомлено про підозру, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження. Це порушує презумпцію невинуватості. Формулювання обвинувачення не дає можливості розмежувати обвинувачення за кожним епізодом протиправної діяльності усіх обвинувачених. Обвинувачення неконкретизоване та непослідовне, фабула та формулювання обвинувачення неконкретні, правова кваліфікація відсутня, незрозуміла та суперечлива, не розкрита суб`єктивна та об`єктивна сторони інкримінованих злочинів. Це в свою чергу, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення та порушує право на захист.

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_31 просить повернути прокурору обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні. Вказує, що в обвинувальному акті фактичні обставини щодо пособництва ОСОБА_10 в умисному ухиленні від сплати податків і зборів та у зловживанні владою і службовим становищем є невстановленими. Певні події кримінальних правопорушень взагалі не містять обставин участі в них обвинуваченого. Висунуте обвинувачення є неконкретним, що порушує право на захист та унеможливлює судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_27 просив повернути прокурору обвинувальний акт, адже він не відповідає вимогам ст. 291 КПК. Вказав, що виклад формулювання обвинувачення не дозволяє зрозуміти його зміст. Це порушує право на захист. В обвинувальному акті вказано інших осіб, які не є обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_29 зазначив, що в обвинувальному акті зазначено інших осіб, які не є обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні. Недоліком обвинувального акта є відсутність вказівки про потерпілого. Злочини з матеріальним складом обов`язково передбачають настання наслідків та наявність потерпілого у справі, а також цивільного позивача. Дані недоліки мають бути усунені, адже вони перешкоджають подальшому розгляду обвинувального акта.

(2) Позиції учасників кримінального провадження

Сторона захисту підтримала думку про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору у цьому кримінальному провадженні.

(3) Мотиви, з яких виходив суд під час вирішення клопотань

Дослідивши обвинувальний акт та заслухавши думку учасників провадження, колегія суддів доходить висновку, що клопотання сторони захисту про його повернення прокурору не підлягають задоволенню з таких підстав.

Керуючись положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК суд має право у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплений статтею 291 КПК.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення по кожному з обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

Також, наявний виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими. Ці фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення щодо кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що дає можливість стороні захисту зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Визначення ступеня деталізації опису обставин вчинення злочину належить до дискреційних повноважень прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Однак, відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту.

Суд уважає встановлені прокурором і викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень достатніми для повного розуміння обвинуваченими суті висунутого проти них обвинувачень.

До того ж на етапі підготовчого провадження питання узгодженості викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, доводи викладені у клопотаннях можуть бути перевірені лише на стадії судового розгляду.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора, адже в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор (а не суд) вважає встановленими (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 273/1053/17).

До того ж КПК містить положення про зміну обвинувачення у суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст. 338-340 КПК), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (ч. 3 ст. 337 КПК).

Отож, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Роз`яснення суті обвинувачення, про які вказують захисники та обвинувачений, відносяться до стадії судового розгляду.

Згідно зі ст. 348 КПК після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Отож, така процедура як роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення відноситься до стадії саме судового розгляду. Наразі ж відбувається підготовче судове провадження.

Необґрунтованими є доводи захисту про відсутність зазначення в обвинувальному акті про потерпілих, а тому й відсутня завдана шкода.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні зокрема може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, КПК, окрім потерпілого, якому може бути завдано шкоду, виділяє ще й державу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 127 КПК підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Отож, окрім фізичних та юридичних осіб, яким може бути завдано шкоду, які можуть перебувати в статусі потерпілого, в кримінальному провадженні виділяють ще державу, якій може бути завдано шкоду кримінальним правопорушенням. А тому, відсутність вказівки про конкретних потерпілих в обвинувальному акті не свідчить автоматично про відсутність завданої шкоди кримінальним правопорушенням.

В обвинувальному акті зазначено - кримінальними правопорушеннями, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_33 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам у вигляді ненадходження до Державного бюджету України митних платежів (податку на додану вартість та мита) в особливо великому розмірі в загальній сумі 63 824 670,97 грн.

Що стосується відсутності відомостей про викривачів в обвинувальному акті, суд зважає на таке.

Згідно з п. 3-1 та п. 8-1 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) та розмір пропонованої винагороди викривачу.

17.10.2019 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо викривачів корупції. Згідно з п. 1 розділу ІІ «Прикінцеві положення» цей закон набирає чинності з 01.01.2020.

Цим законом, зокрема, частину другу статті 291 доповнено пунктами 3-1 та 8-1 та врегульовано статус викривачів, їхні права та гарантії, способи повідомлення про корупцію, обов`язки і повноваження органів, на які покладається реалізація норм закону.

Відомості про кримінальне провадження № 0000636 внесено до ЄРДР 26.09.2017, тобто, до внесення відповідних змін до КПК, які стосуються викривачів.

При цьому, 26.11.2019 кримінальне провадження № 0000636 об`єднано з іншими кримінальними провадженнями, а саме № 0000682 від 11.10.2017, № 0000679 від 09.07.2018, № 0001052 від 22.11.2019, № 0001053 від 22.11.2019. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно № 0000636.

Станом на дату внесення відомостей по кожному з цих кримінальних проваджень, а також на час об`єднання всіх кримінальних проваджень в одне, зазначені зміни до КПК щодо викривачів ще не набули чинності.

У зв`язку з цим, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо повернення обвинувального акта прокурору з підстав відсутності в обвинувальному акті відомостей про викривачів.

Щодо тверджень захисту про порушення принципу презумпції невинуватості через зазначення в обвинувальному акті про вчинення злочину обвинуваченими за попередньою змовою з іншими особами, яким не висунуто обвинувачення у даному провадженні, суд зважає на таке.

Презумпція невинуватості - є однією з основоположних засад кримінального провадження. Відповідно до неї, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (ч. 1 ст. 17 КПК).

Отож, правило презумпції невинуватості означає, що винуватість особи та караність її діяння може бути встановлена лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Обвинувальний акт же є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування (ч. 4 ст. 110 КПК). Обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК).

З аналізу вказаних норм вбачається, що обвинувальний акт - це форма вираження твердження про вчинення певною особою злочину, яка в той самий час не вирішує наперед питання винуватості такої особи та караності її дій.

Твердження прокурора в обвинувальному акті про вчинення злочину певною особою у змові з іншими особами, матеріали досудового розслідування відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження не є порушенням принципу презумпції невинуватості.

Суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 217 КПК. Відповідно до цієї норми, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Отож, можливість виділяти матеріали досудового розслідування в окреме кримінальне провадження щодо інших осіб, які зазначені в обвинувальному акті прямо передбачено положеннями кримінального процесуального законодавства.

Окрім цього, КПК не передбачає можливості прийняття рішення про повернення обвинувального акта прокурору на підготовчому судовому засіданні з підстав зазначення у його змісті про вчинення злочину обвинуваченими у змові з іншими особами, які не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, однак, матеріали досудового розслідування відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження.

А тому, суд відхиляє вказані доводи захисту.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Підстави для його повернення прокурору відсутні.

Суд також звертає увагу на наступне.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні надійшов до Вищого антикорупційного суду 09.08.2022. Ухвалою суду від 12.10.2023 це кримінальне провадження було закрито за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 22.03.2024, ухвалу про закриття провадження було скасовано та призначено новий розгляду у суді першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.04.2024 визначено нову колегію суддів для розгляду цього кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_34 . У зв`язку з відводом судді ОСОБА_34 проведено повторний автоматизований розподіл справи та його замінено суддею ОСОБА_35 .

Однією з засад кримінального провадження є диспозитивність.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 1 та ч. 3 ст. 26 КПК).

У матеріалах кримінального провадження містяться клопотання захисника ОСОБА_16 (т.9 а.с.73-77) від 07.04.2023 та захисника ОСОБА_18 (т.9 а.с.162-166) від 10.05.2023 про повернення обвинувального акта. Ці клопотання подавалися до суду першої інстанції, коли ця справа розглядалася іншою колегією суддів до постановлення ухвали Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду про направлення справи на новий судовий розгляд.

Під час розгляду клопотань захисників про повернення обвинувального акта, головуючим неодноразово надавалася усім учасникам можливість заявити клопотання та висловити доводи щодо поданих клопотань про повернення обвинувального акта.

Разом з тим, захисники ОСОБА_36 та ОСОБА_37 будь-яких клопотань про повернення обвинувального акта не подавали та усно не заявляли.

Водночас, захисник ОСОБА_29 хоча і не мав окремого клопотання про повернення обвинувального акта. Однак, його думка щодо поданих іншими захисниками клопотань про повернення обвинувального акта містила суб`єктивне бачення з власним обґрунтуванням щодо причин і підстав з яких він вважав, що обвинувальний акт слід повернути прокурору. А тому, такий виступ захисника, суд сприймає як окремо подане клопотання про повернення обвинувального акта.

На підставі викладеного, суд постановив:

-у задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000636 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_38