Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ подання фахівця Голованівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням ОСОБА_3 ,

В С Т А Н ОВ И В :

Фахівець Голованівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням ОСОБА_3 , мотивуючи своє рішення тим, що 19 вересня 2024 року до Голованівського районного сектору №3 надійшов до виконання вирок (особова справа) відносно гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та був прийнятий до виконання. Цього ж дня засудженого було викликано до Голованівського районного сектору № 3 для постановки на облік, проведення профілактичної бесіди та ознайомлення з порядком та умовами відбування призначеного покарання.

20.09.2024 року в ході першочергової профілактичної бесіди засудженого було ознайомлено з порядком та умовами відбування призначеного покарання та постановою про встановлення днів явки на реєстрацію призначено дні явки для реєстрації першу, другу, третю та четверту п?ятниці кожного місяця з 09.00 до 16.45 години.

Засуджений ОСОБА_3 під час перебування на обліку допустив ряд порушень порядку та умов відбування покарання, а саме: 06.12.2024 року допустив неявку для реєстрації без поважних причин. По вказаному факту порушень порядку та умов відбування призначеного покарання засудженому 13.12.2024 року було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

27.12.2024 року допустив неявку для реєстрації без поважних причин. По вказаному факту порушень порядку та умов відбування призначеного покарання засудженому 30.12.2024 року було винесено друге письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У подальшому засуджений для себе відповідних висновків не зробив та вже 03.01.2025 року вкотре допустив неявку для реєстрацію без поважних причин, зважаючи на що 09.01.2025 року гр. ОСОБА_3 було винесено чергове письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання.

Працівниками Голованівського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області вжито всіх вичерпних заходів щодо здійснення нагляду та соціально-виховної роботи відносно засудженого ОСОБА_3 однак він на шлях виправлення не став та продовжує порушувати порядок та умови відбування покарання.

Представник органу пробації подання підтримав та просив суд скасувати ОСОБА_3 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити його для відбування призначеного покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що подання обґрунтоване підлягає задоволенню.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, вирішив проводити розгляд подання за відсутності засудженого.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, 18 березня 2024 року вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом для встановлення обставин, що підтверджують чи спростовують реальні можливості виконання покладених на засудженого обов`язків вироком суду, було вирішено питання про участь в судовому засіданні засудженого, однак останній в судове засідання не з`явився, причини неявки в судове засідання невідомі.

На підставі ч. 2 ст. 78 КК України та ст.ст. 163, 164, 166 КВК України матеріали стосовно ОСОБА_3 направлено до суду для вирішення питання про скасування звільнення з випробуванням.

П. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Досліджуючи подання та викладені в ньому обставини, матеріали особової справи, суд звертає увагу на наступне, що кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними (ст. 1 КВК України).

Кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань (ст. 5 КВК України).

В розумінні частин 1 та 2 ст. 7 КВК України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Зокрема суд зазначає, що в абзаці 2 ч. 1 ст. 8 КВК України визначено, що засуджені мають право на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню. Заходи впливу можуть застосовуватися до засуджених виключно на підставі закону; засуджені не можуть бути піддані медичним або іншим подібним дослідженням незалежно від їх згоди.

Згідно ст. 4 Закону України «Про пробацію» метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

Дефініція поняття пробації дана у п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про пробацію», зокрема пробація - це система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого;

Пробація ґрунтується на принципах: справедливості; законності; невідворотності виконання покарань; дотримання прав і свобод людини і громадянина; поваги до людської гідності; рівності перед законом; диференційованого та індивідуального підходу; конфіденційності; неупередженості; взаємодії з державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями та громадянами (ст. 5 Закону України «Про пробацію»).

Відповідно до положень абзацу 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про пробацію» орган пробації у межах своїх повноважень - здійснює нагляд за засудженими.

Частиною 1 ст. 163 КВК України визначено, що нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

Крім того, ч. 3 ст. 164 КВК України визначено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3 та ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Аналізуючи зазначені норми матеріального та процесуального права суд констатує наступне, що суд при застосуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням встановлює засудженій особі обов`язки, які є для неї обов`язковими та спрямовані на стимулювання засудженого до законослухняної поведінки та подальшого її виправлення протягом встановленого судом терміну.

В подальшому для контролю за поведінкою засудженого судове рішення, яке набрало законної сили спрямовується до органу пробації за місцем проживання засудженого.

Орган пробації отримавши судове рішення приймає його до виконання та здійснює наглядову пробацію, щодо засудженого.

Для направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання під час іспитового строку є порушення означені у ч. 2 ст. 78 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з подання та особової справи, щодо засудженого відомості про притягнення засудженого до адміністративної або ж кримінальної відповідальності матеріали не містять.

Суд з цього приводу зауважує наступне, що в будь-якому випадку ухилення від періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації повинно вчинятись умисно, тобто особа повинна розуміти характер своїх дій і свідомо передбачати наслідки та бажати їх настання.

На переконання суду інспектор упереджено підійшов до подій щодо неявки засудженого до органу пробації не з`ясувавши об`єктивних (дійсних) причин неявки останнього до органу пробації та передчасно зробив висновок щодо складання подання відносно засудженого та направлення його до суду.

Крім того, суд окремо зазначає, що матеріали особової справи на засудженого не містять відомостей про притягнення останнього до кримінальної чи адміністративної відповідальності, що саме по собі може вказувати, що засуджений став на шлях виправлення, зрозумів допущену ним помилку, тобто можливо резюмувати, що його поведінка в суспільстві наблизилась до морально-етичних норм та не становить загрози для охоронюваним законом інтересів.

За наведених в мотивувальній частині обставин суд вважає, що підстав для скасування випробувального терміну та направлення засудженого для відбування призначеного покарання немає.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись Законом України «Про пробацію», ст. ст. 1, 5, 7, 8, 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, ч. 2 ст. 78 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання фахівця Голованівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 /семи/ днів з дня її оголошення.

Особи, які не були присутні під час проголошення ухвали можуть оскаржити її в той же термін з часу отримання копії ухвали суду.

Суддя: