ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/743/24 Справа № 701/1563/19 Категорія: ч. 2 ст.286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції за апеляційною захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Русалівка Маньківського району Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 55 000 грн., та моральної шкоди в розмірі 900 000 грн. - задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн., (триста тисяч гривень).

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 2 288грн. 00 коп., за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 05-7-02/408/8 від 20.08.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 1 256 грн. 08 коп., за проведення автотехнічної експертизи № 4/451 від 06.09.2019 року.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 28.09.2017, близько 16 год. 00 хв., керуючи мікроавтобусом «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполучення Маньківка-Буки при в`їзді в смт. Буки, з смт. Маньківка в напрямку смт. Буки в порушення вимог п.п. 2.3. б), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 зі змінами (Надалі ПДР України), не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїзну частину у невстановленому для цього місці з права на ліво по ходу руху мікроавтобуса «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди: пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-7-02/408/8 від 22.11.2019, отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: голови, грудної клітки: закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток основи та склепіння черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки; множинних переломів ребер зліва та перелому лівої лопатки з лівостороннім гематораксом та травматичним набряком головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_11 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті. Згідно з висновком експерта №4/451 від 06.09.2019, в дорожній обстановці, що склалась, водій мікроавтобуса «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм мікроавтобуса «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме вимог пунктів 2.3. б), 12.3 ПДР України, знаходяться в причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_11 .

Не погоджуючись з вироком районного суду в своїй апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити оскаржуваний вирок. Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю 1 рік та поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Зауважує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 являється інвалідом та пенсіонером у зв`язку з інвалідністю. ОСОБА_8 призначено 3 групу інвалідності із загальним захворюванням, безтерміново. Протипоказана важка фізична праця, переохолодження. Рекомендований нагляд та лікування у невролога, уролога, СКЛ.

Крім того зазначає, що позбавлення ОСОБА_8 права керування транспортними засобами, враховуючи його стан здоров`я, обмежує його в можливості пересування для забезпечення своєї життєдіяльності.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України вірно, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно і також не оспорюється в поданій апеляційній скарзі.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про пом`якшення призначеного покарання, а саме призначення ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину, який в суді першої інстанції вину не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, раніше не судимий, має позитивну характеристику за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин і призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, при цьому основне покарання призначено ОСОБА_8 ближче до мінімальної межі санкції статті обвинувачення.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів враховує ту обставину, що кримінальне правопорушення хоча і вчинене ОСОБА_8 з необережності, проте, спричинило тяжкі невідворотні наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_11 , тому підстав для застосування положень ст.75 КК України, як на цьому наполягає захисник, колегія суддів не вбачає. Місцевий суд при призначенні покарання ОСОБА_8 достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду покарання.

Разом з тим, до початку апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції, надійшла заява потерпілої ОСОБА_10 , яка вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 перед нею вибачився за вчинення інкримінованого діяння, в результаті якого загинула її мати, відшкодував спричинену моральну шкоду, а тому просила не позбавляти його волі.

Колегія суддів бере до уваги дані про особу обвинуваченого, його вік 58 років, який є інвалідом 3 групи із загальним захворюванням, при цьому враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності вперше, вчинив один епізод злочинної діяльності, який під час апеляційного розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в якості пом`якшуючих покарання обставин, суд апеляційної інстанції враховує відшкодування моральної шкоди потерпілій та позицію потерпілої на стадії апеляційного розгляду, яка претензій до ОСОБА_8 не має і просила не позбавляти його волі, відсутність обтяжуючих покарання обставин. За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про пом`якшення ОСОБА_8 призначеного покарання, а тому для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень достатнім буде призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу недостатнього врахування особи обвинуваченого ОСОБА_8 , та, як наслідок безпідставно застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є такими, що не заслуговують на увагу.

Колегія суддів враховує ту обставину, що порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , а саме вимог пунктів 2.3. б), 12.3 ПДР України перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортними засобами, не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїзну частину і яка отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілої. Зазначені наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_11 є невідворотніми.

Враховуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, районний суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Призначений до обвинуваченого ОСОБА_8 додатковий вид покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання а відтак апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.2 ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України з 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки до 3 років позбавленні волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

В решті вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання та затримання засудженого.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий-суддя -

Судді -