ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/889/23
Номер провадження: 11-кп/819/87/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000826 за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_8 зі змінами, внесеними першим заступником керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2024 року щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чайкіне Бериславського району Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

У відповідності зі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покаранням призначеним за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2024, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 14 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Строк відбування покарання обраховано з 17.07.2024 року та зараховано покарання відбуте за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2024 року та період один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у цьому кримінальному провадженні з 24.05.2023 року по 17.07.2024 року у зв`язку з чим ОСОБА_10 вважається таким, що відбув покарання у виді позбавлення волі повністю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасовано.

Звільнено ОСОБА_10 з під варти негайно в залі суду.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

З ОСОБА_10 стягнуто на користь держави процесуальні витрати у розмірі 8126 грн.

Цим вироком суд визнав ОСОБА_10 винуватим в тому, що він будучи таким, що раніше вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, повторно, 30.03.2023 року близько 20.00 год., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом розбирання цегли в стіні гаражу таємно проник до нього, звідки викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: тример садовий електричний марки «ЗЕНИТ» моделі ЗТС-650 вартістю 1368,50 грн., посилювач марки «АМФИТОН У-002 стерео Ні-Fi» вартістю 1300 грн., спричинивши таким чином матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 2668,50 грн., розпорядившись майном на власний розсуд.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_10 06.04.2023 близько 19.00 год., повторно, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом розбиття скла у вікні ванної кімнати будинку, таємно проник до нього звідки викрав належне ОСОБА_12 майно, а саме: маршрутизатор TP-Link TD-W8901N вартістю 349,30 грн., кавомолку Scarlett SC-010 вартістю 277,90 грн., праску Scarlett SC-1332S вартістю 450,80 грн., фен гребінець Rotex RHC360-C Magic Brush вартістю 279,30 грн., овочерізку «Moulinex Fresh express+» вартістю 2519,30 грн., бездротовий пилосос «Electrolux EERC72SWErgorapido Classic» вартістю 2449,30 грн., мультиварку-скороварку «Redmond RMC-M4504» вартістю 1609, 30 грн., м`ясорубку «Zelmer ZMM0805WUA» вартістю 450 грн., ланцюгову електропилу «Кентавр» СП-183 вартістю 1176грн., кутову шліфувальну машину «Hitachi G23ST» вартістю 1726,20 грн., болгарку (кутової шліфувальної машини) Арсенал УШМ-180/1900 вартістю 989,80 грн., палатку L.A.Trekking Athina 4 82093/82112 вартістю 1750 грн., спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 14027,20 грн., розпорядившись майном на власний розсуд.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_10 02.05.2023 близько 01:00 год., повторно, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом відчинення вікна будинку таємно проник до нього, звідки викрав належне ОСОБА_13 майно, а саме: ігрову приставку Mikrosoft Xbox 360 slim 250 GBLT 3.0 вартістю 2939,30 грн., пральну машину Hotpoint Ariston RSPG 603 DK UA вартістю 8166, 20 грн., паяльник плоский MAER HT 110-AA вартістю 2769,20 грн., будівельний фен Compass HG2000 вартістю 505, 40 грн., камеру відеоспостереження Profvision PV-414HD/1200Tv1 вартістю 1569,40 грн., гідрокостюм Marlin Skiff 2.0 вартістю 6387,50 грн., ласти Pelengas в кількості 1 пара вартістю 2556,40 грн., спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 24893,40 грн., розпорядившись майном на власний розсуд.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Узагальнені доводи та вимоги апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 17.07.2024 року скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним та правовій кваліфікації дій вказати про повторність дій ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 30.03.2023 року

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеного за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2024 року остаточно призначене покарання у виді 14 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 24.05.2023 року по 17.07.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два ді позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати частково відбуте покарання ОСОБА_10 за попереднім вироком Херсонського міського суду від 21.05.2024 року.

У решті вирок залишити без змін.

Вказував, що вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурором під час судового розгляду змінено обвинувачення стосовно ОСОБА_10 , його дії кваліфіковано зa ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, aле у зв`язку з вироком Херсонського міського суду від 21.05.2024 змінено обвинувачення за першим епізодом від 30.03.2024 року та дії ОСОБА_10 кваліфіковано зa ч. 4 ст. 185 КК України з додаванням кваліфікуючої ознаки «повторність

Судом не вірно сформульовано доведеність вини ОСОБА_10 у частині кваліфікуючої ознаки, так як відповідно до зміненого обвинувального акту, за першим епізодом ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_9 (далі прокурор) подав зміни до апеляційної скарги , в яких просить вирок Херсонського міського суду від 17.07.2024 року змінити з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_10 за епізодом від 30.03.2023 року з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України. Кваліфікувати дії ОСОБА_10 за епізодом від 30.03.2023 року за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Вказати вважати ОСОБА_10 засудженим до покарання за:

ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч. 4 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеного за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2024 року остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 14 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що підтримує апеляційні вимоги прокурора щодо необхідності перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 з наведених у ній підстав та у порядку ст. 36, 403 КПК вважає необхідним внести зміни до апеляційної скарги.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що дії ОСОБА_10 підлягають перекваліфікації з ч. 4 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 162 КК за епізодом від 30.03.2023 року крадіжки майна на суму 2668, 5 грн. , зважаючи на те, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року , згідно з якими ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладено у новій редакції відповідно до якої дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати визначено викрадення майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.1 ст.51 КУПАП), або якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.51 КУпАП).

ОСОБА_10 визнав факт вчинення крадіжки майна за цим епізодом шляхом проникнення у гараж потерпілого , що є підставою для кваліфікації його дій за цим епізодом за ч. 1 ст. 162 КК України.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_7 не заперечив проти задоволення апеляційної скарги .

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, належним чином та завчасно повідомлені про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не подавали.

Від потерпілого ОСОБА_11 електронною поштою без електронного цифрового підпису надійшла заява, в якій він вказав, що підтримує позицію сторони обвинувачення, просить притягнути ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, проти перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за епізодом від 30.03.2023 року з ч. 4 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 162 КК не заперечує, просить розглянути апеляційну скаргу без його присутності.

Обвинувачений в судове засідання неодноразово не з`явився, про дату час та місце апеляційного розгляду повідомлявся шляхом направлення повідомлення за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України. В апеляційній скарзі прокурора порушується питання про зміну вироку, що не тягне за собою обов`язкової участі обвинуваченого.

Неприбуття потерпілих, обвинуваченого не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурором в апеляційній скарзі зі змінами не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених і викладених у вироку обставин за епізодами від 06.04.2023 року та від 02.05.2023 року, правильність кваліфікації його дій за цими епізодами за ч. 4 ст. 185 КК.

Доводи апеляційної скарги прокурора зі змінами зводяться до наявності підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого за епізодом крадіжки майна 30.03.2024 року.

Як видно із вироку, суд встановив, що ОСОБА_10 повторно, 30.03.2023 року близько 20.00 год., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом розбирання цегли в стіні гаражу таємно проник до нього, звідки викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: тример садовий електричний марки «ЗЕНИТ» моделі ЗТС-650 вартістю 1368,50 грн., посилювач марки «АМФИТОН У-002 стерео Ні-Fi» вартістю 1300 грн., спричинивши таким чином матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 2668,50 грн., розпорядившись майном на власний розсуд.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, тоді як за встановлених судом обставин за цим епізодом дії ОСОБА_10 підлягали кваліфікації за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинена повторно, вчинене в умовах воєнного стану на що слушно вказував прокурор в апеляційній скарзі .

Разом із тим, у змінах до апеляційної скарги прокурор порушує питання про зміну правової кваліфікації дій обвинуваченого за цим епізодом .

Колегія суддів враховує, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі Закон 3886-ІХ ).

Зазначеним законом ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладено у новій редакції відповідно до якої дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати визначено викрадення майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.1 ст.51 КУПАП), або якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.51 КУпАП).

Згідно з правовим висновком об`єднаної палати ККС Верховного суду, викладеним у поставі від 07.10.2024 року у справі № 278/1566/21, Закон 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ , мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як видно із вироку, суд визнав доведеним, що ОСОБА_10 повторно, 30.03.2023 року близько 20.00 год., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом розбирання цегли в стіні гаражу таємно проник до нього, звідки викрав належне ОСОБА_11 майно, на загальну суму 2668,50 грн.

З огляду на положення ч.1 ст.5 КК України, ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, у 2023 році кримінально караним викраденням чужого майна є таке викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення діяння перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 2684 грн.

Оскільки вартість викраденого майна за епізодом від 30.03.2023 року на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України, то ОСОБА_10 за цим епізодом не підлягає притягненню до кримінальної відповідальності за скоєння крадіжки майна на суму 2668,50 грн. за ч. 4 ст. 185 КК України.

Проте, із встановлених судом обставин вбачається, що ОСОБА_10 вчинив крадіжку поєднану з проникненням до іншого приміщення потерпілого ОСОБА_11 і його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_10 за епізодом від 30.03.2023 року за ч. 1 ст. 162 КК України , колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, без переоцінки доказів та враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові 03.07.2019 року у справі № 228/1158/16-к.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до іншого володіння особи, як це встановлено судом першої інстанції у цьому провадженні.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанцій встановив, що ОСОБА_10 усвідомлював, що приміщення гаражу, до якого він протиправно проник, перебуває у володінні іншої особи.

Потерпілий ОСОБА_11 під час розгляду провадження в суді першої інстанції підтримав пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення у викраденні його майна шляхом проникнення до приміщення гаражу та пояснив , що він у своїх знайомих орендує гараж, який знаходиться по АДРЕСА_5 року ним було виявлено в ньому діру, та пропажу належних йому тримера та посилювача, про що він повідомив поліцію. У подальшому, через правоохоронні органи йому був повернутий викрадений посилювач.

Відомості до ЄРДР внесені за заявою ОСОБА_11 .

У заяві до апеляційного суду потерпілий ОСОБА_11 вказав, що підтримує позицію сторони обвинувачення, просить притягнути ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, проти перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за епізодом від 30.03.2023 року з ч. 4 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 162 КК не заперечує, просить розглянути апеляційну скаргу без його присутності.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_10 за епізодом крадіжки 30.03.2023 року з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті та в межах апеляційних вимог , тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Наведені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду викладеним у поставі від 07.10.2024 року у справі № 278/1566/21, у постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 405/9034/21.

Вирішуючи питання про визначення виду і міри покарання за ч. 1 ст. 162 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, які в апеляційній скарзі не оспорюються, відсутність обставин, що обтяжують покарання, межі апеляційних вимог та вважає що покарання, призначене в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, буде відповідати вимогам ст. 50, 65 КК України.

Покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України обвинуваченому слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим в межах апеляційних вимог.

Остаточне покарання ОСОБА_10 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначається у розмірі визначеному судом першої інстанції. Доводів щодо неправильності призначення покарання в цій частині апеляційна скарга не містить.

Із вироку вбачається, що судом стягнуто з ОСОБА_10 на користь Держави процесуальні витрати вартість проведених експертиз в розмірі 8126 грн. У вироку суд не зазначив витрати на проведення яких саме експертиз стягнуто з ОСОБА_10 на суму 8126 грн.

Натомість із матеріалів кримінального провадження, вбачається , що сума 8126 грн. це сума витрат на проведення експертиз, перелік яких зазначено в обвинувальному акті.

Питання щодо стягнення витрат на проведення судово-товарознавчих експертиз у загальній сумі 1140 грн. ( 480 грн. + 380 грн. + 280 грн. ) судом, як видно із вироку не вирішено.

Разом із тим, апеляційний суд позбавлений можливості під час апеляційного розгляду вирішити питання стягнення з обвинуваченого витрат на проведення судово-товарознавчих експертиз , оскільки в апеляційній скарзі прокурором таке питання не порушується, а вийти за межі апеляційних вимог на погіршення становища обвинуваченого апеляційний суд згідно вимог ч. 2 ст. 404 КПК України процесуальних повноважень не має.

Колегія суддів вважає за можливе роз`яснити прокурору, що він не позбавлений можливості звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, з огляду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду висловлений у постанові від 17 червня 2020 року справа № 598/1781/17 та правовий висновок Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 року у справі № 756/8785/22 у порядку ст. 534, 537-539 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу прокурора зі змінами слід задовольнити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2024 року щодо ОСОБА_10 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_10 за епізодом від 30.03.2023 року з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за епізодами від 06.04.2023 року та 02.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням вважати ОСОБА_10 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеним за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2024 року, вважати ОСОБА_10 засудженим за сукупністю кримінальних правопорушень до остаточного покарання у виді 14 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

В іншій частині вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4