гСправа № 187/409/25 Провадження №1-кп/0187/73/25
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , розглянувши в смт. Петриківка у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості від 18.03.2025 року у кримінальному провадженні № 0000267 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта середня, навчається у Військовій академії (м Одеса), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2024 року близько 02 години, водій ОСОБА_3 , керуючи мотоциклом марки ІЖ Ю 3к реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , на якому позаду нього на сидінні перебував пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався по сухому асфальтобетонному покритті проїзної частини автодороги С - 041206 в с. Іванівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, з боку м Кам`янське в напрямку центру селища Петриківка, де, в цей час, діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрозі життя та здоров`я громадян, з урахуванням дорожньої обстановки не вибравши безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух мотоцикла та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини автодороги ліворуч, з подальшим перекиданням транспортного засобу та падінням з нього водія та пасажира.

Перед початком руху ОСОБА_3 не перевірив технічний стан транспортного засобу, в тому числі стан шин на колесах мотоциклу та допустив виїзд із пошкодженою біговою доріжкою шини заднього колеса, що призвело до пневматичного вибуху камери колеса, в результаті якого останній втратив контроль над керуванням транспортного засобу та допустив виїзд за межі проїзної частини з подальшим падінням.

Своїми діями, водій ОСОБА_3 , порушив вимоги

-п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо- транспортною пригодою;

-31.4.5 (б) Правил дорожнього руху України, а саме «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

Шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми з лінійним переломом правої тім`яної кістки, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки, субдуральною гематомою лівої скроневої ділянки, забійної рани правої скронево-тім`яної ділянки, паро-орбітального набряку лівого ока, закритого перелому тіла правої ключиці зі зміщенням, саден правого плеча та кінцівок . За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, на підставі п.2.1.3. л) о) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

18.03.2025 року між прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_4 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов: обвинувачений ОСОБА_3 у порядку ч.2 ст. 469 КПК України щодо укладання угоди про визнання винуватості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Крім того ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, активно сприяв у забезпечені швидкого досудового розслідування, щиро розкаявся у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є обставинами, які відповідно до ст.. 66 КК України, пом`якшують його покарання, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, обставини, що відповідно до ст.. 67 КК України, обтяжують його покарання відсутні. При цьому ОСОБА_3 зобов`язується:

1)беззастережно визнати в повному обсязі у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

2)сприяти в забезпеченні виконання завдання кримінального правопорушення щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду кримінального провадження в суді.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням вимог ст.. 104, ст. 75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 не заперечували проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (ч. 4 ст. 469 КПК України).

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_4 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами зі звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням на мінімальний строк, передбачений ст.. 104 КК України, ст.75 КК України, та встановленням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню, призведе до позитивних змін в його особистості та формуванню у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи СЕ-19/104-24/40039-ІТ від 11.10.2024 на суму 3079,50 грн., № СЕ-19/104- 24/49213-ІТ від 27.01.2025 на суму 10346,70 грн., та № СЕ-19/104-25/5713-IT від 12.03.2025 на суму 3183,60 грн необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі 187/1861/24 (провадження 1-кс/0187/284/24) від 09.10.2024 року.

Керуючись статтями 314, 374, 394, 471, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 18.03.2025 року між прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_4 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000267 від 10.07.2024.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волібез позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 104, ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно статті 76 частини 1 пунктів 1, 2, частини 3 пункту 2 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитового строк рахувати з часу проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової експертизи СЕ-19/104-24/40039-ІТ від 11.10.2024 у розмірі 3079 грн. 50 коп., № СЕ-19/104- 24/49213-ІТ від 27.01.2025 у розмірі 10346 грн. 70 коп., та № СЕ-19/104-25/5713-IT від 12.03.2025 у розмірі 3183 грн. 60 коп.

Речові докази: мотоцикл марки ІЖ Ю 3к реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_9 .

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі 187/1861/24 (провадження 1-кс/0187/284/24) від 09.10.2024 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1