Провадження № 1-кс/643/1968/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 07.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням у якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 16.11.2024 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон «Samsung» чорного кольору; копії особистих документів відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; грошові кошти на загальну суму 10150 (десять тисяч сто п`ятдесят) грн; блокнот чорного кольору з черновими записами.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вилучені речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження. Накладення арешту зумовлено необхідністю забезпечення їх збереження та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та їх збереження у первісному вигляді. Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за яке передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а отже накладення арешту на майно необхідне також з метою його збереження для можливої подальшої конфіскації.

Вказане клопотання надійшло до суду засобами поштового зв`язку 21.11.2024.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти клопотання, просили відмовити у задоволенні клопотання. Захисник зазначив, що необхідність у накладенні арешту прокурором не доведена, строки розгляду даного клопотання порушено, у зв`язку з чим просив суд не застосовувати арешт майна, а повернути його власнику. Зауважив, що клопотання про арешт майна внесене прокурором 18.11.2024, граничною датою розгляду клопотання було 20.11.2024, так як кримінально процесуальним законодавством визначено строк розгляду такого клопотання не пізніше двох днів. Також зазначив, що вилучення мобільного телефону є незаконним та безпідставним, слідчий чи прокурор повинні були виготовити копію інформації, що міститься на ньому та повернути його.

На уточнююче запитання головуючого підозрюваний зазначив, що телефон був під паролем, який слідчому був невідомий.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 від 07.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненої з корисливих мотивів.

ОСОБА_4 16.11.2024 було затримано на підставі ст. 208 КПК України.

За місцем мешкання ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено обшук, під час якого вилучено: мобільний телефон «Samsung» чорного кольору; копії особистих документів відносно: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; грошові кошти на загальну суму 10150 (десять тисяч сто п`ятдесят) грн; блокнот чорного кольору з черновими записами.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

За правилами ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Дане клопотання було направлено до суду 18.11.2024 засобами поштового зв`язку, отримане судом 21.11.2024 (четвер). Оскільки, закінчення строку розгляду даного клопотання припадав на неробочий день, судове засідання було призначено на наступний за ним робочий день, а саме 25.11.2024 (понеділок), тому строки розгляду даного клопотання, з огляду на приписи ст.ст. 115, 172 КПК України дотримано, що спростовує доводи сторони захисту щодо порушення слідчим суддею строку розгляду даного клопотання та необхідності повернення вилученого майна.

Відповідно до абц. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У судовому засіданні підозрюваний зазначив, що мобільний телефон був під паролем, який слідчому був невідомий.

Отже, доводи сторони захисту щодо порушення вимог кримінально процесуального законодавства під час вилучення мобільного телефону та його безпідставного вилучення у підозрюваного є необґрунтованими, оскільки його вилучення зумовлено подоланням системи логічного захисту.

При цьому, на переконання слідчого судді, особливості функціонування мобільних терміналів систем зв`язку, хмарних сховищ, операторів стільникового зав`язку, дають підстави вважати, що вилучений мобільний телефон є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з приписами ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкція статті, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, що свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити йому покарання у виді конфіскації майна.

Аналіз викладеного законодавства і обставин справи свідчить, що є передбачені законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. За наведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 16.11.2024 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон «Samsung» чорного кольору; копії особистих документів відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; грошові кошти на загальну суму 10150 (десять тисяч сто п`ятдесят) грн; блокнот чорного кольору з черновими записами.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 29.11.2024 о 15 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1