Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3167/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/379/25
Категорія ч.2 ст.289 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №286/3167/24 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 27.11.2024 відносно малолітнього

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 я, уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 7-В класу Овруцького ліцею №4 Овруцької міської ради,

який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою задоволено клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_10 примусових заходів виховного характеру.

Застосовано щодо малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, заборонивши йому вихід із дому по особистим питанням без присутності батьків або осіб, що їх замінюють з 21 год. до 06 год. ранку наступного дня строком на 1 рік, а також передати під нагляд матері - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

Стягнуто із законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_8 на користь держави 1514, 56 гривень процесуальних витрат за проведення експертизи.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ухвали суду першої інстанції, 25.06.2024, близько 22 години, особа, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність - малолітній ОСОБА_10 , спільно з особою, яка досягла віку кримінальної відповідальності та відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаного з проникненням у приміщення, з корисливих спонукань, заздалегідь знаючи про місцезнаходження мопеда, прийшли до огородженої парканом території Овруцького закладу дошкільної освіти № 10 Овруцької міської ради, що в м. Овруч, по вул. Богдана Хмельницького, 32-в, Овруцької територіальної громади, Коростенського району, Житомирської області, та скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб, з тильної сторони, через незамкнуті вхідні ворота, зайшли на його територію, де підійшли до наявного на вказаній території тіньового навісу (бесідки), що слугує місцем для зберігання господарських речей. Після цього малолітній ОСОБА_10 , спільно з особою, яка досягла віку кримінальної відповідальності та відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, безперешкодно, через наявний прохід, зайшли до вказаного приміщення, тим самим проникнувши до нього, де підійшли до наявного там мопеда «SUZUKI LETS», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », вартістю 10720 грн., належного ОСОБА_11 , який (мопед) згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху України являється механічним транспортним засобом, тобто транспортним засобом, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

В продовження свого злочинного наміру малолітній ОСОБА_10 , спільно з особою, яка досягла віку кримінальної відповідальності та відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, поза волею і без дозволу власника, не маючи а ні дійсного, а ні уявного права на користування зазначеним транспортним засобом, руками викотили його з приміщення зазначеної споруди (тіньового навісу), тим самим незаконно ним заволоділи, та у подальшому викотили через вхідні ворота, що з тильної сторони території, за межі вказаного закладу, розпорядилися у послідуючому викраденим транспортним засобом на власний розсуд.

Таким чином, малолітній ОСОБА_10 , спільно з особою, яка досягла віку кримінальної відповідальності та відносно якої матеріале досудового розслідування виділені в окреме провадження, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме мопедом «SUZUKI LETS реєстраційний номер « НОМЕР_1 », тим самим заподіяли ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 10720 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, правильності юридичної кваліфікації, просить ухвалу суду першої інстанції змінити в частині стягнення процесуальних витрат із законного представника неповнолітнього, до якого застосовано примусові заході виховного характеру, як незаконну, виключити з мотивувальної та резолютивної частин ухвали посилання про стягнення із законного представника ОСОБА_8 процесуальних витрат у розмірі 1514,56 грн. за проведення судової експертизи, на підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1514,56 грн. віднести на рахунок держави. У решті ухвалу залишити без змін.

При цьому, зазначає, що ст.498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. В свою чергу, за змістом ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого на користь держави тільки у разі ухвалення обвинувального вироку. Разом з цим, судом першої інстанції обвинувальний вирок у справі не ухвалювався, як наслідок, стягнення судом витрат на проведення експертиз є неправомірним, і таким, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства. Крім того, ст.372 КПК України передбачені обов`язкові вимоги щодо змісту' ухвали суду першої інстанції. У вказаній статті відсутні будь-які вимоги щодо вирішення питання про відшкодування процесуальних витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційної скарги, позиції захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , які не заперечували відносно задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

При цьому, висновки суду першої інстанції наявність в діях малолітнього ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, як і застосування щодо ОСОБА_10 відповідних примусових заходів виховного характеру, в апеляційній скарзі не оспорюються, як і не оспорюються ніким з можливих учасників провадження, а тому не перевіряються апеляційним судом. Фактично ухвала суду оскаржена прокурором в частині стягнення процесуальних витрат із законного представника неповнолітнього.

В свою чергу, відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції вище зазначені вимоги не дотримані в повному обсязі, оскільки доводи прокурора про неправильне вирішення судом питання про процесуальні витрати є слушними та обґрунтованими, а тому наявні підстави для зміни судового рішення відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 409 КПК України.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Згідно із ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Окрім цього, частиною 2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до положень ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі статтею 124 КПК України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Таким чином, чинний кримінальний процесуальний Закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Разом з цим, у відповідності до змісту оскаржуваного судового рішення, відносно ОСОБА_10 застосовано примусові заходи виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Однак, незважаючи на вимоги ст.122, 124 КПК України, суд першої інстанції вирішив питання процесуальних витрат шляхом стягнення їх з матері особи, стосовно якої застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме з ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що суд першої інстанції застосував до малолітнього примусові заходи виховного характеру, при цьому ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування (а.п.86-91), тому відповідно до приписів ст.ст.122, 124 КПК України, витрати на проведення експертизи в рамках кримінального провадження №0000287 від 13.08.2024, підлягають віднесенню на рахунок держави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає зміні в частині вирішення питання процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 27.11.2024 відносно ОСОБА_10 в частині стягнення процесуальних витрат із законного представника неповнолітнього змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 27.11.2024 посилання про стягнення із законного представника ОСОБА_8 процесуальних витрат у розмірі 1514,56 грн. за проведення судової експертизи.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз в сумі 1514,56 грн. віднести за рахунок держави.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :