Справа №601/3303/24
Провадження № 1-кп/601/62/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 від 17.08.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комарівки Кременецького району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, неодруженої, із середньою спеціальною освітою, працюючої молодшою медичною сестрою загально-терапевтичного відділення КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

16 серпня 2024 року приблизно о 23.50 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) на території домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , де на той час перебувала ОСОБА_3 , мешканка вказаного будинку, вийшов ОСОБА_7 , який проживав там же, та між ними розпочався словесний конфлікт побутового характеру.

Не бажаючи припиняти конфлікт ОСОБА_7 почав погрожувати ОСОБА_3 вбивством, після чого наніс удар долонею правої руки по шиї та кулаками обох рук по лівому передпліччю та стегнах. Тоді, ОСОБА_3 відбігла від ОСОБА_7 , однак останній продовжував конфлікт, наблизився до ОСОБА_3 та схопив її за шию та почав стискати.

Відчуваючи реальну загрозу для свого життя, ОСОБА_3 , перебуваючи у схвильованому та наляканому стані, даючи звіт своїм діям і керуючи ними, з метою необхідної оборони, схопила ножа та почала відлякувати ним ОСОБА_7 , після чого нанесла вісім ударів ножем по лівій частині сідниці та один удар ножем по стегну лівої ноги ОСОБА_7 .

В результаті конфлікту ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді садна задньої поверхні шиї, синці лівого передпліччя, правого стегна, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Протиправними діями ОСОБА_3 спричинено ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової вени, що призвело до зовнішньої кровотечі та масивної крововтрати та спричинило смерть ОСОБА_7 на місці події.

Отже, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.118 КК України - умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, визнала повністю та пояснила, що 16 серпня 2024 року ввечері прийшла додому. Пізніше з роботи прийшов також її чоловік ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Близько 24 години вона вийшла на подвір`я та пішла до колонки по воду. Коли обернулася то поряд стояв її чоловік, який кричав на неї, обзивав, погрожував вбити і почав бити її руками по плечах і ногах. Вона відбігла від нього, однак він продовжував кричати, підійшов до неї і схопив її шию та почав душити. Вона злякалася, взяла ніж, який був біля колонки, і щоб захиститися почала ним махати. Однак чоловік намагався відібрати ножа, вона сильно злякалася і нанесла декілька ударів ножем по сідниці чоловіка і один удар по стегну лівої ноги та попала в стегнову вену. Чоловік впав, вона побачила кров, перев`язала йому полотенцем ногу і викликала швидку допомогу, але потерпілий помер.

У скоєному розкаюється. Просить суворо не карати та дати можливість виховувати неповнолітню дочку, яка навчається в одинадцятому класі та постійно хворіє.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вбитий ОСОБА_7 був її рідним братом. Безпосереднім свідком події вона не була. Про подію дізналася від подруги та обвинуваченої. Їй неприємно, що у засобах масової інформації писали неправду про її сім`ю та брата. Потерпілий не був тираном, любив свою сім`ю. Просить призначити обвинуваченій покарання, яке передбачене законом, однак звільнити від відбування покарання з іспитовим строком та надати можливість опікуватися неповнолітньою дочкою.

Крім повного визнання вини обвинувачена повністю погодилася зі всіма доказами по справі, що були зібрані в ході досудового слідства і підтверджували її винуватість у вчинені кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченої, потерпілої, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченої.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_3 в умисному вбивсті ОСОБА_7 при перевищенні меж необхідної оборони, при обставинах, встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії останньої обгрунтовано кваліфіковані за ст. 118 КК України.

До зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що за нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

На відміну від умисного вбивства, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання. При цьому стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно-небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно-небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно-небезпечного посягання.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36).

В судовому засіданні встановлено, що не бажаючи припиняти конфлікт ОСОБА_7 почав погрожувати ОСОБА_3 вбивством, після чого наніс удар долонею правої руки по шиї та кулаками обох рук по лівому передпліччю та стегнах. Тоді, ОСОБА_3 відбігла від ОСОБА_7 , однак останній продовжував конфлікт, наблизився до ОСОБА_3 та схопив її за шию та почав стискати. ОСОБА_3 , відчуваючи реальну загрозу для свого життя, перебуваючи у схвильованому та наляканому стані, даючи звіт своїм діям і керуючи ними, з метою необхідної оборони, схопила ножа та почала відлякувати ним ОСОБА_7 , після чого нанесла вісім ударів ножем по лівій частині сідниці та один удар ножем по стегну лівої ноги ОСОБА_7 . Такі дії обвинуваченої означають, що у неї виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.

Водночас застосований засіб захисту та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак обвинувачена вийшла за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищила межі необхідної оборони.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_7 , вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони, а тому її дії необхідно кваліфікувати за ст.118 КК України.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов»язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

«Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи обвинуваченій покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує, що скоєне нею кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а тому обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції статті 118 КК України у виді позбавлення волі.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу винуватої та конкретні обставини справи, обвинувачена має на утриманні неповнолітню дитину, думку потерпілої, яка просить не позбавляти волі обвинувачену, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України звільняє останню від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, повністю узгоджуватиметься з критерієм справедливості, правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 369-370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме: три плями речовини багряно-коричневого кольору, перша шириною 6 см, довжиною 1 см, друга шириною 3 см, довжиною 1 см, третя шириною 3 см, довжиною 2 см. Дані плями вилучені способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упакований у паперовий конверт; речовина багряно-коричневого кольору, довжиною 3 см, шириною 3 см. Дана пляма вилучена способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упакований у паперовий конверт; пляма крові довжиною 18 см, шириною 10 см. Дана пляма вилучена способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упакований у паперовий конверт; три плями крові, перша довжиною 4 см, шириною 3 см, друга довжиною 2 см, шириною 3 см, третя довжиною 2 см, шириною 5 см. Дані плями вилучено способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упакований у паперовий конверт; краплі крові в кількості 11 штук, довжиною 30 см, шириною 4 см. Дані краплі вилучено способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упакований у паперовий конверт; краплі крові, в кількості 9 штук довжиною 15 см, шириною 25 см. Дані краплі вилучено способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упакований у паперовий конверт; лінія крові довжиною 20 см, шириною 3 см. Дану лінію вилучено способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упакований у паперовий конверт; пляма крові довжиною 7 см, шириною 12,5 см. Дану пляму вилучено способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упаковано у паперовий конверт; пляма крові довжиною 8 см, шириною 8,5 см. Дану пляму вилучено способом здійснення змивів водою для ін`єкції та бинта стерильного. Слід поміщений до паперу та упаковано у паперовий конверт; об`єкт ззовні схожий на ніж, який складається із двох частин руків`я та ріжуча поверхня, руків`я із пластику білого кольору, ріжуча поверхня металева. На ручці поверхні ножа нанесено напис «TRAMONTINA» Made in Brazil. Предмет загальною довжиною 19 см, з них руків`я довжиною 10 см, шириною 2 см, лезо довжиною 9 см, шириною 2 см. Вказаний предмет вилучений в паперовий аркуш та поміщений в сейф-пакет №РБР 1372419; кофту персикового кольору із слідами речовини бурого кольору в районі грудей справа та з ліва з низу, кофта марки «manguun» gеагs. Вказаний предмет вилучений до паперового конверту; біологічні зразки ОСОБА_3 , а саме: змиви з рук, а також зрізи вільних країв нігтьових пластин та взірці крові, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області - знищити; мобільний телефон марки «Rеdmі 5А», золотистого кольору із чохлом та сім-картою ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_3 , який поміщено в сейф-пакет RIC2210763, - повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий