Провадження по справі № 1-кп/367/594/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000195 від 22.09.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мізяків Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Ірпінського міського суду Київської області від 17.04.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Ірпінського міського суду Київської області від 17.04.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та протягом року після засудження за цією ж статтею обвинувачується у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту пртягом року після засудження за цією статтею.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.09.2024 приблизно о 20 год 30 хв (точний час не встановлено), ОСОБА_4 , знаходячись у лісосмузі поблизу вул. Максима Залізняка, 1 в смт. Ворзель Бучанського району Київської області на землі, виявив згорток, обмотаний зеленою клейкою стрічкою, в якому знаходився прозорий зіп-пакет із застібкою з вмістом кристалічної речовини бежевого кольору. Після цього, піднявши рукою вказаний згорток обмотаний зеленою клейкою стрічкою, в середині якого знаходився зіп-пакетик та переконавшись, що виявлена ним кристалічна речовина бежевого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання вказаної психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 0,578 г, для власного вживання, без мети збуту.

Продовжуючи реалізувати свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , знаходячись у тому ж місці у той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, для власного вживання, без мети збуту, поклав зіп-пакетик із вмістом кристалічної речовини бежевого кольору до правої кишені кофти, в яку був одягнений, де зберігав до 20 год 49 хв того ж дня.

Таким чином. ОСОБА_6 почав незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 0,578 г, для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, 21.09.2024 ОСОБА_6 , незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 0,578 г, перебуваючи неподалік вул. Максима Залізняка, буд. 2 в смт. Ворзель Бучанського району Київської області, був зупинений поліцейськими, якими у період часу з 20 год 49 хв по 20 год 54 хв у нього вилучено зіп-пакетик із вмістом кристалічної речовини бежевого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 0,578 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту протягом року після засудження за цією статтею.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав, в межах пред`явленого обвинувачення, в повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. В теперішній час щиро кається у скоєному злочині, просив суд суворо не карати.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки, він своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, останній раз судимий вироком Ірпінського міського суду Київської області від 17.04.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., на обліку у психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей немає, не є інвалідом, характеризується посередньо про що свідчать: вимога СІТ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області щодо судимості, відповідь директора КНП «Бучанський консультативно-діагностичний центр» міської ради ОСОБА_7 № 500 від 23.09.2024 року, паспортні дані, та його свідчення.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Судом також встановлено, що на час розгляду кримінального провадження засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 17.04.2024 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. обвинувачений ОСОБА_4 оплатив призначений штраф у розмірі 17000,00грн., що підтверджено платіжною інструкцією № 0.0..1.

З врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке віднесене законодавством України та міжнародним законодавством, зокрема Конвенцією ООН «Про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин», ратифікованою Постановою ВР України від 25 квітня 1991 року, до категорії особливо небезпечних злочинів, наслідки вчинення якого становлять серйозну загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляють негативний вплив на економічні, культурні й політичні основи суспільства, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки, інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Таке покарання стосовно ОСОБА_4 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової експертизи у кримінальному провадженні № СЕ-19/111-24/54949-НЗПРАП від 07.10.2024 року у сумі 3183,60 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 369-374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/54949-НЗПРАП від 07.10.2024 року у сумі 3183,60 грн.

Речові докази по даному кримінальному провадженню психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2піролідин-іл-пентан-1-он). Маса PVP (1-феніл-2піролідин-іл-пентан-1-он) в наданій речовині становить 0,578г, яка поміщена до спец пакету передана на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1