Справа № 953/84/25
н/п 1-кс/953/972/25
"03" лютого 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
Згідно з відміткою на поштовому конверті клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 29 січня 2025 року.
Під час досудового розслідування встановлено, що не пізніше 14 жовтня 2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Харкова та Харківського району Харківської області, використовуючи месенджер «Telegram» з авторизованим у ньому аккаунтом « ОСОБА_6 » (прив`язаний до н.т. НОМЕР_3 ), налагодив зв`язок з невстановленим представником спецслужби іноземної держави ФСБ РФ, який використовував аккаунт у вказаному месенджері з найменуванням « ОСОБА_7 », та погодився на його пропозицію щодо виконання завдань з метою проведення підривної діяльності проти України.
Так ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, з метою виконання вищезазначеного завдання, здійснював збір відомостей щодо місць дислокації підрозділів сил оборони України, 17.10.2024, 26.10.2024, 01.11.2024, 03.11.2024, 10.11.2024, 20.11.2024, 08.12.2024, після чого відправляв їх представнику РФ у вигляді відміток на місцевості в сервісі «Google Maps» та відповідних пояснювальних повідомлень.
14 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «TCL» з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у який встановлена сім-карта з н.т. НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung» з s/n: НОМЕР_4 , з IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , у який встановлені сім-карти з н.т. НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; стартовий пакет «Київстар» та слот з-під сім-карти з н.т. НОМЕР_3 ; коробку з-під мобільного телефону «TCL» з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .
14 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Слідчий вказує, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій просив клопотання задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив клопотання про арешт майна розглядати за його відсутності, щодо задоволення клопотання заперечував.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.
Зі змісту протоколу обшуку від 14 січня 2025 року вбачається, що 14 січня 2025 року у період часу з 07 години 20 хвилин до 10 години 39 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «TCL» з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у який встановлена сім-карта з н.т. НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung» з s/n: НОМЕР_4 , з IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , у який встановлені сім-карти з н.т. НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; стартовий пакет «Київстар» та слот з-під сім-карти з н.т. НОМЕР_3 ; коробку з-під мобільного телефону «TCL» з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .
14 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2024 року вказане клопотання повернуто прокурору з наданням йому строку у 72 години для приведення клопотання у відповідність до вимог ст. 171 КПК України. Вказана ухвала отримана 27 січня 2025 року.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, скерованим на адресу Київського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку 29 січня 2024 року на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року, з дотриманням встановленого законом строку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Поряд з цим необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення технічних засобів, речей, електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки (комп`ютерів, ноутбуків, планшетів), засобів зв`язку (мобільних телефонів), Sim-карток, магнітних носіїв інформації, документів та чорнових записів, в яких містяться відомості щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.
Зазначене свідчить про правомірність вилучення зазначених вище речей та предметів, які були відшукані під час обшуку.
Слідчий, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно, посилається на мету збереження цього майна як речових доказів.
Положеннями ст. 170 КПК України встановлено, що арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт зберегло сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Слідчий суддя зауважує, що питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна входить до дискреційних повноважень органу досудового розслідування у визначених законодавством межах та відповідно до положень Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене під час проведення 14 січня 2025 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон марки «TCL» з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у який встановлена сім-карта з н.т. НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung» з s/n: НОМЕР_4 , з IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , у який встановлені сім-карти з н.т. НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; стартовий пакет «Київстар» та слот з-під сім-карти з н.т. НОМЕР_3 ; коробку з-під мобільного телефону «TCL» з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1