В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 5 у місті Біла Церква обвинувальний акт з додатками та угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0003611 відомості про яке 31.10.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, із повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не депутат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

-22.02.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

-10.04.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 2 місяці. Звільнений 19.09.2023 з Житомирської ВК №4 умовно-достроково, невідбутий строк 5 місяців 29 днів,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

установив :

ОСОБА_3 , 30.10.2024 близько 13 год 00 хв, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_6 , побачив пральну машину білого кольору марки «Bosch Classixx5» та вирішив її викрасти.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, із ванної кімнати зазначеної квартири викрав пральну машину білого кольору марки «Bosch Classixx5» білого кольору вартістю 4720 гривень 00 копійок, яка належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4720 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

19 грудня 2024 року, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зазначена угода сторонами була надана суду з клопотанням про її затвердження.

Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Сторони погоджуються на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, шляхом встановлення останньому іспитового строку терміном в два роки та покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що при укладанні угод були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просила суд затвердити зазначені угоди і призначити обвинуваченому узгоджену в угодах міру покарання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно та в умовах воєнного стану, повністю визнав, а також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні останньої.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити угоди про визнання винуватості, укладеної між його підзахисним та прокурором, на умовах, визначених у них.

Потерпілий ОСОБА_6 надав згоду прокурору на укладення між прокурором та обвинуваченимугоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором підозрюваним чи обвинуваченим.

У відповідності до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений, разом із захисником, повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоди затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимим, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням осіб обвинувачених, які повністю визнали свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиро каються, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даних угоди від 19 грудня 2024 року між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відстуні.

Речові докази у кримінальному провадженні відстуні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,475 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості від 19 грудня 2024 року укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, шляхом встановлення їй іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні основні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати пробаційні програми.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримільному провадженні відстуні.

Речові докази у кримінальному провадженні відстуні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_7