КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1409/25
Провадження № 1-кп/552/506/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2025 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду м. Полтави, кримінальне провадження ЄРДР № 0000150 від 04.02.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Куйбишеве Оржицького району Полтавської області, з середньою освітою, не одруженого, студент 1 курсу Полтавського державного аграрного університету, не працюючого, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

22.01.2025 року, в період часу з 20 год 19 хв до 20 год 23 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «ЄВА» № 615, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 48, де, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав із полиці торгового стелажа жіночу туалетну воду «Versace Yellow Diamond», об`ємом 50 мл, вартістю 3399 грн 15 коп, спричинивши ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Окрім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, 25.01.2025, в період часу з 14 год 34 хв до 14 год 52 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «ЄВА» № 615, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 48, де, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав із полиці торгового стелажа чоловічу туалетну воду «Versace Eau Fraiche», об`ємом 50 мл, вартістю 3329 грн 22 коп, спричинивши ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, яка була укладена 21 лютого 2025 року по кримінальному провадженню № 0000150 від 04.02.2025 між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 , обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Прокурор під час підготовчого судового провадження в судовому засіданні просила дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Представник потерпілої сторони, ТОВ «РУШ» надав суду заяву, в якій не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання. Додав, що письмову згоду на укладення такої угоди надано добровільно та цілком зрозуміло йому наслідки в затвердженні угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час підготовчого судового провадження визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, заявив суду, що розуміє суть обвинувачення, зазначив, що угоду уклав добровільно, не заперечував проти її затвердження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 під час підготовчого судового провадження просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому обумовлену в ній міру покарання.

Заслухавши сторін угоди, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди, виходячи з наступного.

Відповідно до правил ст. 468, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану є правильною.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі відшкодував потерпілій стороні ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням.

Суд, в порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, вид покарання, яке буде до нього застосовано, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, санкції ч. 4 ст. 185 КК України, на думку суду є достатнім та співмірним із вчиненими кримінальними правопорушеннями. При цьому суд враховує те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, за ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває,повністю відшкодував шкоду.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку.

Вказаною угодою сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із застосуванням ст. 76 КК України.

Беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_5 доцільно звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк (один) рік, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 21 лютого 2025 року по кримінальному провадженню № 0000150 від 04.02.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на останнього наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити сторонам угоди, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій стороні та прокурору.

Надруковано у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуюча суддя ОСОБА_1