Справа № 199/3776/25
ВИРОК

іменем України

31.03.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000060 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Вільшане Сосницького району Чернігівської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, майстра 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , солдата, маючого на утримані малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-29.02.2024 Сосницьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.345, ч.1 ст.343 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку 2 роки.

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді майстра 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення положень Закону України «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (зі змінами), а саме уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, підготовки відповідно до встановлених планів і програм складення теоретичного та практичного іспиту у територіальному сервісному центрі МВС, маючи намір на використання підробленого документа, який видається компетентними особами органу державної влади та посвідчує факт, що має юридичне значення, в грудні 2024 року перебуваючи на території Донецької області ( більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено), за допомогою мобільного телефону здійснив замовлення в мережі Інтернет на виготовлення підробленого посвідчення водія на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за грошову винагороду у розмірі 14 000 грн.

Після чого, ОСОБА_3 за допомогою оператора поштового зв?язку «Нова Пошта» отримав посилку із підробленим документом, а саме з посвідченням водія категорії «Al», «А», «В1», «В», з серійним номером НОМЕР_2 , яке видане 10 лютого 2025 року ТСЦ 8041 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та залишив вказаний документ при собі з метою подальшого його використання.

Продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, 21 лютого 2025 року приблизно об 11 годині 10 хвилин солдат ОСОБА_3 рухався транспортним засобом марки «ВАЗ», державний реєстрацій номер « НОМЕР_3 », по вулиці Курчатого в місті Добропіллі Покровського району Донецької області та був зупинений працівниками поліції Покровського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області з метою перевірки документів.

Після цього, на вимогу працівників поліції, солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи, що він не проходив медичний огляд в порядку, встановленому МОЗ, підготовку відповідно до встановлених планів і програм складення теоретичного та практичного іспиту у територіальному сервісному центрі МВС, та посвідчення водія у встановлений законом спосіб йому не видавалось, пред?явив працівникам патрульної поліції, завідомо підроблений документ - посвідчення водія категорії «A1», «А», «В1», «В», з серійним номером НОМЕР_2 , яке видане 10 лютого 2025 року ТСЦ 8041 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим використав підроблений офіційний документ, який не відповідає зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, що виразилося у використанні завідомо підробленого документа.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч.4 ст. 358 КК України, як такі що виразились у використанні завідомо підробленого документу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання скарг не надходило, за місцем служби характеризується позитивно.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкціі ч.4 ст. 358 КК України із застосуванням положень статті 71 КК України.

Тому саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 29.02.2024 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який, відповідно ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів в сумі 1 591,80 гривень.

Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26.02.2025 на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , заповнене на ім`я « ОСОБА_3 », який поміщено до спец.пакету ІСR 0200900 та даний речовий доказ, що зберігається в матеріалах кримінального провадження та знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5