Справа № 755/449/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "16" січня 2025 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001616 від 20.11.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з сереньою-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 04.10.2024 року за вчинення кримінального првопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1(один) рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 13 год. 30 хв. 20 листопада 2024 року, знайшов, одну мікропробірку з прозорого полімерного матеріалу з кристалоподібною речовиною, білого кольору, а саме з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP, яку він підняв та заховав до кишені своєї куртки, в яку був одягнений, та став незаконно зберігати при собі, тим самим вчинивши незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту для власного вживання.

Приблизно о 13 годині 30 хвилин, 20.11.2024перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Русанівська набережна, 24/51, працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 у якого та під час особистого обшуку було виявлено та вилучено з кишені куртки, в яку він був одятнений, мікропробірку з прозорого полімерного матеріалу з кристалонодібною речовиною, білого кольору, яку останній зберігав при собі для особистого вживания, без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/68286-НЗПРАП від 27.11.2024: в наданій на дослідження кристалоцодібній речовині білого кольору, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP. Maca PVP в речовині становить 0,289 г.

PVP, згідно зі Списком №2 «особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено» в Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, у вчиненому кається, просив суворо не карати, пояснив, що він вдівець має на утриманні малолітню дитину 3-х років, та є єдиним годувальником, через сильну нервову напругу почав вживати психотропну речовину, як заспокійливе.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до частини 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини , не зазначені у частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

За викладених обставин, суд вважає що відповідно до вимог статті 66 КК України обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих чи інших обставин.

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Суд звертає увагу, що щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, наявність на утриманні винної особи малолітньої дитини при призначенні покарання обґрунтовується принципом гуманізму, справедливості, індивідуалізації покарання. Наявність на утриманні винної особи малолітніх дітей розуміється як надання винною особою відповідним особам матеріального забезпечення, яке майже завжди є основним джерелом існування для таких осіб. Крім того, наявність на утриманні винної особи малолітніх дітей означає, що винна особа бере безпосередню участь в її вихованні та здійсненні щодо неї інших батьківських обов`язків. Наявність на утриманні винної особи малолітньої дитини, окрім її матеріального забезпечення, означає також, що винна особа здійснює догляд за нею, якщо ця особа потребує стороннього догляду. Державі не може бути байдуже, у якому становищі опиниться особа, яка знаходиться на утриманні винної особи, після засудження останньої. Крім того, держава повинна піклуватися про фізичний та моральний розвиток малолітніх дітей у повноцінній сім`ї, адже бездоглядність дітей завжди була однією із причин дитячої злочинності.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обґрунтовується тим, що поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом також враховується, що обвинувачений, вдівець має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра не знаходиться.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005) та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку складає 34000 гривень, оскільки суд вважає, що таке покарання зможе забезпечити досягнення його мети, підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ст. 70 КК України вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року пробаційного нагляду, треба виконувати самостійно. Вказане узгоджується з правовою позицією суду касаційної інстанції щодо порядку застосування ч. 4 ст. 70 КК України, викладеною в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15.02.2021 у справі 760/26543/17.

В ходісудового розгляду встановлено, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не спричинено.

Запобіжний захід судом не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі ч.2 ст.122, ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку експерта від 27.11.2024 №СЕ-19/111-24/68286-НЗПРАП у розмірі 3183,60 гривень.

Питання, щодо речових доказів, суд вирішує, в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2024 року, виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3183 гривень 60 к.

Речові докази:

-Психотропну речовину PVP масою 0.289 г, який постановою від 02/12/2024 року визнано речовим доказом, зберігати до набрання вироком законної сили, та знищити відповідно п.3 ч.9 ст.100 КПК України;

- оптичний носій інформації (диск DVD-R 4.7. gb.120 min),- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя