печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000153,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Відділом дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000153, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України.

Прокурор вказує, що згідно матеріалів досудового розслідування встановлено, що до Печерського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняються самоправні дії, що виразилися у виникненні тріщин на її будинку від здійснення будівництва за вказаною адресою.

В ході досудового розслідування було встановлено, що за вказаною вище адресою, на земельній ділянці з кадастровим номером :82:102:0037 (власник ОСОБА_5 ), проводяться будівельні роботи, з можливим порушенням законодавства.

Зокрема, у порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва виявлено повідомлення про початок виконання будівельних робіт КВ14 від 28.01.2022, де зазначено про намір здійснити будівництво індивідуального (садибного) житлового будинку на АДРЕСА_1 . Вказаний документ повернуто на доопрацювання та відмовлено у видачі містобудівних умов і обмежень на підставі наступних фактів: в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва сканований документ повідомлення про початок виконання будівельних робіт не відповідає формі згідно Додатку 2-1 до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 р. № 681); формою декларації передбачено, що замовник у відповідному вікні робить помітку щодо наявності відповідних даних. У поданій Вами декларації дані помітки відсутні; у блоці «Контактна інформація про замовника» неповністю зазначено дані щодо поштової адреси замовника; некоректно зазначені дані у блоці «Відомості про земельні ділянки»; у блоці «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» неповністю зазначено найменування органу, який видав містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки; у блоці «Проектна документація затверджена замовником» неповністю вказано інформацію; потребує уточнення дата затвердження проектної документації; некоректно зазначено посаду відповідальної особи, яка здійснює авторський нагляд.

Поміж тим, також виявлено повідомлення про початок виконання будівельних робіт КВ44 від 11.07.2023, яке також повернуто на доопрацювання. у видачі містобудівних умов і обмежень на підставі наступних фактів: необхідно уточнити поштову адресу замовника будівництва; необхідно уточнити місце розташування об`єкта будівництва, враховуючи найменування об`єкта будівництва; необхідно уточнити відомості щодо документу, що посвідчує право на земельну ділянку; у відповідному пункті повідомлення відсутня відмітка, яка передбачена формою повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (СС1); необхідно зазначити реєстраційний номер містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки; необхідно зазначити відомості про проєктну документацію, враховуючи вихідні дані для проектування; необхідно уточнити посаду особи, що затвердила проєктну документації; необхідно уточнити дату затвердження проєктної документації, враховуючи вихідні дані для проектування; необхідно зазначити відомості про експертизу проєктної документації або зазначити підставу відсутності експертного звіту; необхідно зазначити основні показники об`єкта, враховуючи найменування об`єкта будівництва; необхідно зазначити відповідні відомості у блоці «Характеристика житлових будинків (за наявності)»; необхідно зазначити відомості про кошторисну вартість; необхідно уточнити поштову адресу генерального підрядника; необхідно уточнити посаду відповідальної особи підрядника; відповідно до даних Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної системи у сфері будівництва, кваліфікаційний сертифікат інженера технічного нагляду ОСОБА_6 АТ № 009830 було видано 29.12.2021, що суперечить відомостям зазначеним у повідомленні; також зазначаємо, що згідно додатка 2-1 до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції Постанови КМ № 681 від 23.06.2021), повідомлення підписується замовником будівництва, а не його представником.

Крім того, опитана у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомила, що від здійснення будівництва за адресою, вказаною у фабулі кримінального провадження, руйнується її будинок, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирятинська, буд.21, а саме на стінах утворилися тріщини.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України, - третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Постановою від 04.03.2025 земельна ділянка кадастровий номер :82:102:0037, що розташована за адресою м. Київ, вул. Пирятинська, буд. 21, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000153 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 356 КК України.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд клопотання за його відстуності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64 2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою від 04.03.2025 земельна ділянка кадастровий номер :82:102:0037, що розташована за адресою м. Київ, вул. Пирятинська, буд. 21, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000153 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 356 КК України.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000153 - задовольнити.

Накласти в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000153 від 04.03.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 356 КК України, на земельну ділянку кадастровий номер :82:102:0037, що розташована за адресою м. Київ, вул. Пирятинська, буд. 21, з метою збереження речового доказу, заборонивши особі, у володінні якої перебуває земельна ділянка та будь-яким іншим особам, відчужувати, користуватися та будь-яким чином розпоряджатися земельною ділянкою.

Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вищевказаного об`єкту нерухомості.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1