Справа № 461/8522/24
Провадження № 1-кс/461/1234/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту майна, у якому просить скасувати арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000195 від 03.07.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-1, ч.2 та ч.3 ст. 436-2 КК України накладений на майно, яке вилучено 06.11.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «ОРРО А-54», s/n 7LMNSSSOBYSWLVJN, з сім-карткою мобільного абонента номер НОМЕР_1 .

В обгрунтування заявленого клопотання вказує на те, що арешт накладено необгрунтовано.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про розгляд справи.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання заперечив, зазначив, що вищевказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості про обставини кримінального провадження, а відтак в подальшому буде досліджуватись судом під час розгляду кримінального провадження.

Враховуючи передбачені ч. 2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності заявника з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 03.07.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-1, ч.2 та ч.3 ст. 436-2 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 07.11.2024 року накладено арешт на майно, яке вилучено 06.11.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «ОРРО А-54», s/n 7LMNSSSOBYSWLVJN, з сім-карткою мобільного абонента номер НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту було те, що вилучені телефони мають важливе значення для кримінального провадження та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Накладаючи арешт, слідчий суддя виходив з того, що вищевказаний мобільний телефон з сім-карткою, вилучений під час проведення обшуку, є засобом вчинення кримінального правопорушення та є предметом, що зберіг на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими отриманими в ході досудового розслідування доказами, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.

В матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на вищевказане майно було накладено необгрунтовано чи з порушенням вимог КПК України, ухвалу слідчого судді про накладення вказаного арешту заявник не оскаржував в апеляційному порядку. Також заявником не доведено, що відпала потреба у вказаному арешті майна, внаслідок проведення огляду мобільного телефону.

Крім цього, слідчий суддя враховує, що вищевказані речі та документи визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні, а відтак в подальшому будуть досліджуватись судом під час розгляду кримінального провадження, та відповідно вирішувати їх долю під час ухвалення вироку.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що підстави для позбавлення права володіння та користування зазначеного вище майна, зокрема і ті, які вважав підставами накладення арешту слідчий суддя, станом на день розгляду клопотання наявні. А тому, беручи до уваги надані докази, вважаю, що відсутні підстави для скасування арешту майна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_5