КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києвавід 04 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинськогорайонного суду міста Києва від 04.12.2024 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 30.01.2025 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді застави.

Апелянт зазначав, що під час розгляду клопотання слідчого інтереси підозрюваного ОСОБА_6 представляв адвокат ОСОБА_10 , який після ухвалення оскаржуваного рішення не запропонував підозрюваному подати апеляційну скаргу, що призвело до пропуску строку на апеляційне

____________________________________________________________________________________

Справа № 759/25501/24 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1198/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

оскарження, у зв`язку з чим із вказаним адвокатом було розірвано договір та подано скаргу до КДКА Черкаської області на його дії.

Після цього, лише 20.12.2024 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом ОСОБА_7 , у зв`язку з чим останній просить не позбавляти підозрюваного права на доступ до правосуддя та поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що слідчий суддя не звернув уваги на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки згідно клопотання слідчого, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, а також у незаконному перевезенні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, у великих розмірах.

Проте, диспозиція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає особливо великі розміри, а не великі розміри, що має суттєве значення, оскільки посилаючись на наявність начебто обґрунтованої підозри за ч. 3 ст. 307 КК України, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для визначення розміру застави.

Крім того, у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали слідчим суддею безпідставно вказано статтю 27 КК України, в той час як у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру не йдеться про застосування ст. 27 КК України.

Також апелянт вказував на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 веде сталий спосіб життя, одружений, має на утримані неповнолітню дитину, батька - пенсіонера, народився та весь час проживає в м. Сміла, Черкаської області, а тому ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є необґрунтованим.

Підозрюваний останнім часом працює на посаді столяра-верстатника, характеризується позитивно, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, а тому зазначений у клопотанні ризик продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, так як останній не має постійного місця роботи та сталого джерела доходів, також є необґрунтованим.

Стороною обвинувачення не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобіганню зазначеним у клопотанні ризикам, і в доданих до клопотання матеріалах відсутні дані про такі обставини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор" та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу розглянуто слідчим суддею 04.12.2024 за участю підозрюваного та захисника ОСОБА_10 .

З урахуванням положень пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, останнім днем строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді є 09.12.2024.

Як убачається з доданих до апеляційної скарги документів, 05.12.2025 дружиною підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_12 розірвано договір про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_10 та 21.12.2024 подано скаргу на дії захисника ОСОБА_10 до КДКА Черкаської області, з підстав неналежного виконання ним професійних обов`язків та невжиття заходів щодо своєчасного апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 48 КПК України, захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законним представником, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

20.12.2024 в інтересах ОСОБА_6 укладено договір №01-19/12-24 про надання правової допомоги із захисником ОСОБА_7 , та 22.12.2024 останнім подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.12.2024.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 щодо наявності перешкод для подання апеляційної скарги у визначені законом строки, та з метою дотримання права на захист особи, яка утримується під вартою, колегія суддів вважає за можливе поновити апелянту строк апеляційного оскарження.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження № 0002078 від 08.11.2023, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

02.12.2024 року у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, та у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, та у незаконному збуті психотропної речовини та особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України; та у незаконному придбанні, зберіганні, а також в незаконному перевезенні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, повторно, у великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.

04.12.2024 старший слідчий в ОВС 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про застосування допідозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.12.2024 задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 30.01.2025 включно.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів враховує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту, незаконного перевезення з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, повторно, у великих розмірах, підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними протоколів НСРД, протоколів огляду та висновків експертиз, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних злочинів, є обґрунтованою.

При цьому, колегією суддів ретельно перевірено викладені в апеляційній скарзі доводи захисника про невірну кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, як убачається з повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 02.12.2024, слідчим допущено невідповідність викладених фактичних обставин кримінального правопорушення по епізоду злочинних дій, які мали місце 02.07.2024, правовій кваліфікації таких дій, оскільки незаконне придбання, зберігання, незаконне перевезення з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, повторно, у великих розмірах, кваліфіковано слідчим за ч. 3 ст. 307 КК України. У той же час, ч. 3 ст. 307 КК України передбачає вчинення вищенаведених дій щодо особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великому розмірі, що не відповідає викладеній у повідомленні про підозру кваліфікації дій ОСОБА_6 , та формулюванню фактичних обставин злочину за даним епізодом. Натомість, зазначене у підозрі вчинення ОСОБА_6 незаконного придбання, зберігання, незаконного перевезення з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, повторно, у великих розмірах, відповідає ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, вказана обставина може свідчити про допущену слідчим описку при складенні повідомленні про підозру та зазначенні правової кваліфікації дій підозрюваного за одним із епізодів, що саме по собі не є підставою для відмови у застосуванні щодо особи запобіжного заходу.

Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002078 триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, та за наслідками подальшого досудового розслідування повідомлена особі підозра може бути зміненою у порядку ст. 279 КПК України.

Також, як встановлено колегією суддів, слідчим обгрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, кількість епізодів злочинних дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про доведеність існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, тяжкістю злочинів та їх наслідками, даними про особу підозрюваного, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи захисника про недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , кількість епізодів, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на те, що ОСОБА_6 веде сталий спосіб життя, одружений, має на утримані неповнолітню дитину, батька - пенсіонера, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Враховуючи дискреційні повноваження суду щодо можливості визначення застави, встановлені колегією суддів обставини кримінальних правопорушень, долучені до апеляційної скарги відомості про особу підозрюваного, який одружений, має на утримані неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, раніш не судимий, колегія суддів приходить до висновку про можливість визначення підозрюваному ОСОБА_6 у відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України застави у даному кримінальному провадженні, у виді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень у національній грошовій одиниці, з покладенням на нього, у випадку внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Визначаючи строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, колегія суддів вважає за необхідне визначити такий строк відповідно до вимог ч. 7 ст. 194 КПК України на два місяці, однак у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, тобто до 02.02.2025.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.01.2025, із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави, у межах строку досудового розслідування, до 02.02.2025.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст ст. ст. 117, 176-178, 182, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного

слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 30.01.2025 включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186)

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 02.02.2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3