Справа № 344/194/25
Провадження № 11-сс/4808/31/25
Категорія ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Івано-Франківську апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Вказаною ухвалою слідчого судді 2025 року відмовлено у задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Не погодившись із таким рішенням слідчого судді, представник подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що висновки слідчого судді є помилковими, а ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки суперечить вимогам ст.214 ч.1 КПК України. Зазначає, що в заяві Міністерства юстиції України йдеться про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365 та 367 КК України, вчинених невстановленими особами органів державної влади відносно громадянки ОСОБА_6 . Це потягло збитки для Державного бюджету України, з якого було здійснено виплати на відшкодування шкоди в сумі 61805,25 грн на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фінік та інші проти України». Зауважує, що обставини про вчинення кримінальних правопорушень та попередня кваліфікація, які викладені Мін`юстом є виключними та достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема, для внесення відомостей в ЄРДР та належного проведення досудового розслідування. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити скаргу Мін`юсту, зобов`язавши уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 31.10.2024 №151029/9.1.4./15-24.

Представник заявника подав клопотання провести розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу підтримав.

Прокурор подав клопотання про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.24 ч.1 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно ст.370 ч.1 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.303 ч.1 КПК України, на досудовому провадженні, окрім іншого, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.214 ч.1 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За вимогами ст.214 ч.5 КПК України, до єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту наведених норм права, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

При цьому, зазначені норми права не передбачають обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі викладу обставин з ознаками кримінального правопорушення.

Аналіз наведених положень КПК України дає підстави для висновку, що внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься повний виклад обставин передбачених наведеними нормами КПК України, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 31.10.2024 заступник Міністра ОСОБА_7 , як представник Міністерства юстиції України, звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою №151029/9.1.4/15-24 про вчинення кримінального правопорушення. У заяві зазначено, що наявні факти, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України, вчинених невстановленими особами органів державної влади відносно громадянки ОСОБА_6 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитки, внаслідок виплати відшкодування в розмірі 61805,25 грн на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фінік та інші проти України». Таким рішенням встановлено порушення Державою Україна ст.6 п.1 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

16.11.2024 керівник ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, дійшовши висновків про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повідомив про це заявника. Зокрема, зазначив, що заява про кримінальні правопорушення не містить ознак таких правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365 та 367 КК України, оскільки істотна шкода за такими статтями становить 151400 грн.

Слідчий суддя дійшов висновків, що за таких обставин, в діях уповноважених осіб ТУ ДБР відсутня бездіяльність, яка суперечить діючому кримінальному процесуальному законодавству.

З висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

Так, з огляду на вимоги ст.214 ч.5 п.4 КПК України та Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затвердженим Наказом Генерального прокурора 17.08.2023 № 231, заява Міністерства юстиції України, яка є предметом розгляду даної справи, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретних кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України посадовими особами органів державної влади.

В самій заяві повідомляється, що додатки до неї містять інформацію про наявність об`єкта та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, проте не уточнюється якого саме.

Також слід зазначити, що заява не містить інших складових будь-якого кримінального правопорушення. Зокрема не зазначено які посадові особи та якими діями допустили порушення діючого законодавства. Зазначене не дозволяє встановити форму вини та як наслідок, з`ясувати попередню кваліфікацію правопорушення.

Окрім іншого, заява містить припущення щодо обставин, які стали підставою для покладення на державу Україна обов`язку відшкодувати шкоду тривалий розгляд справи судовими органами чи відсутність у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту.

Зазначені недоліки позбавляють орган досудового розслідування визначити коло осіб, чиї дії слід розцінювати як протиправні. Слід зауважити, що дії або бездіяльність посадових осіб органів державної влади, що призводять до прогалин та недоліків у діючому законодавстві, які в свою чергу тягнуть за собою відсутність у громадян ефективного засобу юридичного захисту, не утворюють складу кримінального правопорушення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та наведені норми права, апеляційний суд дійшов висновків, що слідчий суддя повно та всебічно перевірив доводи викладені у скарзі заявника та ухвалив законне рішення про відсутність підстав для її задоволення.

Таким чином, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13 січня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4