Справа № 465/3395/24
провадження 1-в/462/337/24
У Х В А Л А

06 грудня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові подання провідного інспектора Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньо освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого без місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого 31.05.2024 Франківським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

встановив:

До Залізничного районного суду міста Львова 19 листопада 2024 року надійшло подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України відносно ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване тим, що 14 жовтня 2024 року до органу пробації надійшов вирок Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2024 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. Цей вирок був прийнятий до виконання, однак 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено. Водночас на момент вчинення злочину ОСОБА_5 вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у січні 2024 року (3028 грн), через це орган пробації вважає, що засуджений відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України підлягає звільненню від відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечувала, вважала за можливе його задовольнити.

Представник органу пробації та засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення до суду не подавали, втім їх неявка на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік, два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на 2024 рік становить 3028 грн.

Як вбачається з вироку Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2024 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Вирок суду від 31 травня 2024 року набрав законної сили 01 липня 2024 року та перебуває на виконанні в Залізничному районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

Із зазначеного вироку вбачається, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Так, ОСОБА_5 о 15.20 год 27.01.2024, перебуваючи на сходовій площадці третього поверху під`їзду будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав особисте майно ОСОБА_6 на суму 2948,80 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, з наведеного вбачається, що на цей час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату вчинення відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи викладене обґрунтування, а також те, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого майна становила 2948,80 гривень, що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на цей час, тому суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного судом покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2024 року у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого нею діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Керуючись ст. 4, 5, 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд -

постановив:

Подання провідного інспектора Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчинених нею діянь, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя: