Провадження № 1-в/161/670/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 09 грудня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України №3886 IX від 18 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

29 листопада 2024 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України №3886 IX від 18 липня 2024 року, засудженого вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.06.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст.185, ст. 395, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 4 місяці позбавлення волі. Свої вимоги обґрунтував тим, що 9 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року, просить привести вироки суду у відповідність до чинного законодавства.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав, просив звільнити його від відбування покарання в частині засудження за ст. 185 КК України та зменшити термін за іншими кримінальними правопорушеннями, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку прокурора, який заяву підтримав частково, проаналізувавши матеріали заяви, суд вважає, що вказана заява підлягає до часткового задоволення з вищевикладених підстав, так як 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15 червня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 185. ст. 395 КК України і призначено покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років) 3 (три) місяці; за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три місяці). На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року більш суворим, призначеним даним вироком призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року. за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, із урахуванням ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, приєднати частково невідбуте покарання призначене вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

З вказаного вище вироку суду вбачається, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, чим заподіяв майнову шкоду: 16.10.2021 року на суму 1359 грн 67 коп. 02.11.2021 року на суму 338 грн., 02.02.2022 року на суму 461 грн. 30 коп., 30.04.2022 року на суму 493 грн. 80 коп., 27.09.2022 року на суму 1786 грн. 67 коп.

Також, ОСОБА_4 засуджено вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України і призначено йому узгоджене покарання: за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки; за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

З вказаного вище вироку суду вбачається, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, чим заподіяв майнову шкоду: 01.10.2022 року на суму 2007 грн 16 коп.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX), яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

До набрання чинності Законом № 3886-IX, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2021 року становить 2270 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст.5 КК України, на момент вчинення (у 2021 році) ОСОБА_4 діяння, за які він засуджений вироком суду від 15.06.2023, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить 2270 грн. (1135*2=2270).

Також, відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року становить 2481грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст.5 КК України, на момент вчинення (у 2022 році) ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вищевказаними вироками суду від 15.06.2023 та від 22.12.2022 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить 2481 грн. (1240.50*2=2481).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 виклала правовий висновок, що вказана у Законі № 3886-IX зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.06.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна, чим заподіяв майнову шкоду: 16.10.2021 року на суму 1359 грн 67 коп. 02.11.2021 року на суму 338 грн., 02.02.2022 року на суму 461 грн. 30 коп., 30.04.2022 року на суму 493 грн. 80 коп., 27.09.2022 року на суму 1786 грн. 67 коп., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму менше 2270 грн, та на суму меншу за 2481 грн., вказані діяння декриміналізовані Законом № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22.12.2022 вчинив таємне викрадення чужого майна, чим заподіяв майнову шкоду: 01.10.2022 року на суму 2007 грн 16 коп., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму менше 2481 грн, вказані діяння декриміналізовані Законом № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024.

Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року ОСОБА_4 було призначено покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України і призначено йому узгоджене покарання: за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки; за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Також, вироком від від 15.06.2023 року ОСОБА_4 було призначено покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 185. ст. 395 КК України і призначено покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років) 3 (три) місяці; за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три місяці). На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року більш суворим, призначеним даним вироком призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року. за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, із урахуванням ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, приєднати частково невідбуте покарання призначене вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява засудженого підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22.12.2022 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненої ним крадіжки, без звільнення від призначеного покарання, яке застосовано, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки; за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Також, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.06.2023 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років) 3 (три) місяці; за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненої ним крадіжки, без звільнення від призначеного покарання, яке застосовано, за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.06.2023 і таким, що повинен надалі відбувати покарання за ст. 395 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року більш суворим, призначеним даним вироком призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року. за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, із урахуванням ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, приєднати частково невідбуте покарання призначене вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 371, 372, 537-539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України №3886 IX від 18 липня 2024 року задовольнити частково.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22.12.2022 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненої ним крадіжки Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, без звільнення від призначеного покарання, яке застосовано, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки; за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.06.2023 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років) 3 (три) місяці; за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненої ним крадіжки, без звільнення від призначеного покарання, яке застосовано, за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Вважати ОСОБА_4 , за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.06.2023 року, таким, що повинен надалі відбувати покарання за ст. 395 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року більш суворим, призначеним даним вироком призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року. за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, із урахуванням ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, приєднати частково невідбуте покарання призначене вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Початок строку відбуття покарання за даним вироком обчислювати ОСОБА_4 з дня набрання вироком законної сили.

В іншій частині відмовити.

Копію ухвали направити у державну установу «Луцький слідчий ізолятор» для виконання та засудженому ОСОБА_4 для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1