Справа № 944/436/25
Провадження №1-кс/944/82/25
27.01.2025 рокум.Яворів
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 січня 2025 року надійшло повідомлення на лінію «102» від працівників прикордонної служби про те, що при перетині державного кордону України з Республікою Польща через МПП «Краківець-Корчова», ОСОБА_5 надав працівнику прикордонної служби неправомірну вигоду у розмірі 50 доларів США за вирішення питання безперешкодного перетину державного кордону України.
Під час проведення огляду місця події слідчим було виявлено та вилучено одну купюру номіналом 50 доларів із серією та номером: МВ07740805А та опечатано в спецпакет СКП 103231.
Постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області вилучені купюри визнано речовими доказами у межах даного кримінального провадження.
З метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також запобіганню їх знищення та відчуження, враховуючи те, що вилученні речі самі по собі або в сукупності з іншими речами та документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою і не включають до себе речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, просить накласти арешт на вилучені під час огляду місця події банкноти.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву, у якій просить клопотання розглядати без його участі. Клопотання підтримує, просить таке задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з вимог ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.
Згідно Протоколу огляду місця події від 27 січня 2025 слідчим СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було проведено огляд місця події, а саме: приміщення службового кабінету старшого зміни прикордонних нарядів МПП «Краківець», що за адресою: вул. Вербицького, 54, с. Краковець, Яворівського району Львівської області, в ході якого виявлено та вилучено одну купюру номіналом 50 доларів із серією та номером: МВ07740805А та опечатано в спецпакет CRI1103231.
27.01.2025 постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області вищенаведену вилучену купюру визнано речовим доказом у межах даного кримінального провадження.
Клопотання слідчого про арешт майна подано з додержанням вимог ст.171 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Правовою підставою арешту майна є ухвала слідчого судді або суду. Це положення обумовлено вимогою ст.41 Конституції України, яка передбачає виключно судовий порядок позбавлення права власності.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним ч.2 ст.167 КПК України.
Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею у відповідності до вимог ч.1 ст. 172 КПК України.
Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя переконаний, що для ефективного проведення розслідування існує потреба у збереженні речових доказів у даному кримінальному провадженні, які самі по собі та в сукупності з іншими речами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та встановлення істини по суті. Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження щодо даного майна є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
Дослідивши та оцінивши клопотання, беручи до уваги те, що є ризики використання вищевказаної банкноти, яка є предметом злочину, власником чи іншими користувачами може призвести до її зміни, втрати, а також знищення слідів, які містить на собі вказана банкнота, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини по суті, а також унеможливить її подальшу спеціальну конфіскацію, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Місцем зберігання речових доказів визнати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що за адресою: вул. Липинського, 13а, м. Львів.
На підставі викладеного, керуючисть ст.ст.98-100, 107, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на одну купюру номіналом 50 євро із серією та номером МВ07740805А та опечатано в спецпакет CRI1103231.
Місцем зберігання речового доказу визначити АТ КБ «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: вул. Липинського, 13а, м. Львів.
Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала підлягає до негайного виконання .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п. 9 частини 1 ст.309, ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1