ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2198/24 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/619/25 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2 Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самої потерпілої ОСОБА_8 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.12.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_9 та закрито кримінальне провадження №0000155 від 29.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з обвинувальним актом у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 29.01.2024 року приблизно о 06 год. 00 хв. у період дії воєнного стану перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану. У подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_8 , де шляхом вільного доступу зайшов до сараю, з якого здійснив крадіжку плоскогубців металевих, виробництва часів СРСР, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/7186-ТВ від 15.03.2024 становить 90 гривень 00 копійок, кусачок торцевих металевих, виробництва часів СРСР, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/7186-ТВ від 15.03.2024 становить 126 гривень 67 копійок, соковитискача відцентрованого «Родничок» «СВПП-301», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/7164-ТВ від 18.03.2024 становить 1200 гривень 00 копійок, бідону з алюмінію, об`ємом 3 літри, з кришкою, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/7182-ТВ від 26.03.2024 становить 248 гривень 33 копійки, бідону з алюмінію, об`ємом 10 літрів, з кришкою, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/7182-ТВ від 26.03.2024 становить 273 гривень 33 копійки, брухту чорного металу, масою 16 кг, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/7165-ТВ від 13.03.2024 становить 76 гривень 32 копійки. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2014 гривень 65 копійок.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

На стадії судового розгляду прокурором було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження в частині ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність даного діяння. Обвинуваченому ОСОБА_7 було зрозуміло, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою.

Суд першої інстанції зазначив, що 09 серпня 2024 року набув чинності закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який відповідно ст.5 КК України покращує становище обвинуваченого, оскільки у ст.51 КУпАП визначено розмір дрібного викрадення чужого майна, який становить до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зважаючи на те, що заподіяна обвинуваченим ОСОБА_7 шкода є меншою за 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян (3028 грн. в 2024 році), кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішення суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, яку в подальшому доповнив та в якій просив про скасування ухвали у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню ст.162 КК України та істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.ст.337, 370 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що незважаючи на неможливість притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України, в діях останнього наявні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконного проникнення до домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , включаючи територію огородженого домоволодіння та приміщення господарського призначення всередині домоволодіння, оскільки згідно з обвинуваченням крадіжку було скоєно з проникненням в інше приміщення. На думку прокурора, суд першої інстанції повинен був не закривати кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , а перекваліфікувати його дії ч.4 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України.

Крім того, прокурор у доповненнях до апеляційної скарги посилається на те, що судове провадження стосовно ОСОБА_7 було здійснено з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.412 КП України, а саме за відсутності потерпілої, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання. Також вказує, що суд першої інстанції, не з`ясувавши позицію потерпілої щодо підстав перебування обвинуваченого у її домоволодінні, закрив провадження стосовно ОСОБА_7 без належних підстав.

У зв`язку з цим прокурор просить призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 просив про задоволення його апеляційної скарги у повному обсязі та наполягав на скасуванні оскаржуваної ухвали з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Потерпіла ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилася. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги за її відсутності, від останньої не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно норм матеріального права з дотриманням процесуальних вимог, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку відповідальність настає за ст.51 КУпАП.

Згідно з внесеними змінами до ст.51 КУпАП дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2024 році, становив 3028 грн.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 29.01.2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненій повторно, в умовах воєнного стану. Сума завданих потерпілій ОСОБА_8 збитків становить 2014 гривень 65 копійок.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення цього діяння не перевищувала 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про неможливість притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України, однак залишив поза увагою спосіб вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме вчинення їх з проникненням в інше приміщення. У зв`язку з цим, на переконання колегії суддів, доводи прокурора щодо необхідності кваліфікації вищевказаних дій обвинуваченого за ст.162 КК України, а саме як незаконне проникнення до іншого володіння потерпілої, не позбавлені правових підстав.

Така позиція узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 з посиланням на ч.3 ст.337 КПК України зазначила, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проте всупереч вищевказаних вимог, суд першої інстанції не проаналізував сукупність доказів у справі та фактичні обставини кримінального провадження на наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу іншого кримінального правопорушення, та дійшов передчасного висновку про закриття кримінального провадження.

Поряд з цим на увагу заслуговують доводи прокурора, які полягають у тому, що судове провадження стосовно ОСОБА_7 було здійснено з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.412 КП України, а саме за відсутності потерпілої, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання.

Дійсно, з матеріалів справи не вбачається доказів належного повідомлення потерпілої про дату, час і місце судового засідання, яка не була присутня під час судового розгляду, а отже, суд першої інстанції, не з`ясувавши її позицію щодо підстав перебування обвинуваченого у її домоволодінні, закрив провадження стосовно ОСОБА_7 без належних підстав.

За змістом вимог ст.409 КПК України однією з підстав для скасування чи зміни судових рішень при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст. 7, 392, 393, 403, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.12.2024 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння - скасувати.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4