Дата документу 28.11.2024Справа № 554/5627/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 000496 від 26 червня 2023 року накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28.06.2023 року -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту з майна накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28.06.2023 року, у якому просить суд скасувати арешт з автомобіля марки BMW 730D д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого фактично являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прож. за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та проведення ремонтних робіт з ним.

Заявник в судове засідання не зявився прохав проводити розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій прохав проводити розгляд клопотання за його відсутності, вказав, що при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду. .

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про можливість скасування арешту з автомобіля, накладеного ухвалою слідчого судді від 28.06.2023 року, виходячи з наступного.

Як встановлено, слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального за №0000496 від 26 червня 2023 року.

28.06.2023 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави накладено арешт на автомобіль марки BMW 730D д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого фактично являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прож. за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та проведення ремонтних робіт з ним.

Вказане рішення судом було ухвалено з метою збереження речових доказів в рамках кримінального за №0000496 від 26 червня 2023 року.

На даний час ОСОБА_3 не є а ні підозрюваним а ні обвинуваченим по даному кримінальному провадженню. Окрім того, ОСОБА_3 повністю відшкодував заподіяну потерпілим матеріальну та моральну шкоду.

Згідно висновку експерта СЕ-19/117-24/1413-ІТ від 12.02.2024 року в діях водія ОСОБА_3 будь яких невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди не вбачається.

Заявник вказав, що на його думку відпали підстави для подальшого арешту автомобіля, подальше утримання автомобіля на стоянці не є співмірним із завданням кримінального провадження та порушує його права як володільця майна.

За правилами ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Єпропейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греціг" (ВП). заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами," має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series A N 98).

Приймаючи дане рішення виходжу також з наступного.

У данному випадку, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника та володільця майна, як арешт автомобіля BMW 730D д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого фактично являється ОСОБА_3 . Окрім того слідчим, не надано суду доказів, які б вказували на необхідність арешту майна та неможливість його скасування, тому суд з урахуванням того, що власник майна не має статусу в рамках даного кримінального провадження вважає за можливе скасувати арешт з автомобіля.

З урахуванням викладеного клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173, 174, 303, 306-307, 309 КПК України

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 000496 від 26 червня 2023 року накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28.06.2023 року задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28.06.2023 року, а саме на автомобіль марки BMW 730D д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого фактично являється ОСОБА_3 - скасувати.

Повернути автомобіль марки BMW 730D д.н.з. НОМЕР_1 власнику яким фактично являється ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1