Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1812/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/350/25
Категорія ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001272 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.09.2007 Новоград-Волинським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 186, ст.ст. 75, 104 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки;

- 24.03.2009 Новоград-Волинським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі;

- 29.05.2012 Новоград-Волинським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 309 ч. 1, ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 71 ч. 1 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 особистого майна; Звільненого 05.09.2018 з Коростенської ВК №71 по відбуттю строку покарання;

- за ч.1 ст. 121 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі.

- за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 27 лютого 2024 року.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи (висновок СЕ-19-23/74101-БД від 13.02.2024) в сумі 20247 гривень 91 копійка.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку 100 КПК України.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, 08.11.2023 близько 22 год. ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив заподіяти останньому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_6 без відриву у часі перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в коридорі вказаної квартири, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_11 внаслідок якого останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс останньому численні удари ногами по тулубу та кінцівкам, спричинивши середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я у вигляді закритого перелому основи шийки лівого стегна, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі.

Крім того, 09.11.2023 близько 10 год. 30 хв. у ОСОБА_6 який перебував у стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_8 , який виник між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, під час спільного розпиття алкогольних напоїв, виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 у даному ж місці та без відриву у часі, силою рук повалив потерпілого ОСОБА_8 на підлогу та взявши у руку емальовану каструлю з силою кинув нею в обличчя ОСОБА_8 . Продовжуючи свої протиправні дії, після того як ОСОБА_8 піднявся з підлоги, ОСОБА_6 наніс останньому удар кулаком в обличчя в область лівого ока, після чого взяв на кухні у шухляді стола металевий молоток для відбивання м`яса, яким умисно зі значною силою прикладань наніс один удар по голові ОСОБА_8 , внаслідок якого останній знову впав на підлогу та втратив свідомість. В подальшому ОСОБА_6 витягнув ОСОБА_8 , з квартири на сходинкову площадку у під`їзді між першим та другим поверхами, де залишив лежати непритомного, а сам залишив місце скоєння кримінального правопорушення.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді закритої черепно-мозкової травми: переломів кісток черепа в правій лобно-скронево-тім`яній ділянці, перелома лівої виличної дуги, рани в ділянці лівої брови, гематоми м`яких тканин в правій тім`яній та лобній ділянках голови, крововиливів під мозкові оболонки справа та зліва.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить виправдати його, посилається на те, що злочини за які його засуджено він не вчиняв та в матеріалах справи відсутні докази його винуватості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 не винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень та закрити провадження по справі.

Зазначає, що суд повністю проігнорував при прийнятті рішення обставини, які свідчили б про невинуватість його підзахисного в скоєнні інкримінуємих йому злочинів, а суддею абсолютно не проаналізовано та поверхово досліджено наявні матеріали справи та добуті докази, безпідставно відкинута позиція захисту щодо належного аналізу доказів, добутих в судовому засіданні та наданих стороною обвинувачення, що привело до вибору лише тих доказів, які вигідні стороні обвинувачення, безпринципного судом перекручування на користь обвинувачення показів свідків, допитаних в судовому засіданні і наданих ними свідчень, що свідчили на користь його підзахисного.

Посилається на те, що ОСОБА_6 дійсно, як в ході досудового, так і в ході судового розгляду справи свою вину не визнав та давав чіткі послідовні та ґрунтовні покази, які судом, при винесені вироку повністю проігноровані.

На думку захисника, саме покази його підзахисного, як на досудовому слідстві так і в суді носили послідовний і чіткий характер, а в той же час покази потерпілих надані в суді протирічили їх же особистим показам, наданими під час досудового слідства та показам допитаних свідків, які були прийняті чомусь судом до уваги.

Жоден із потерпілих так і не зміг чітко вказати, що саме ОСОБА_13 наносив їм удари, в результаті яких вони отримали такі тілесні ушкодження, при цьому викладені у вироку обставини про те, що побитий ОСОБА_14 знаходився на другому поверсі в той час, коли ОСОБА_13 спілкувався з поліцейськими на першому поверсі є нереальними. Тобто суд у вироку стверджує про те, що ОСОБА_14 , якому нібито мій підзахисний біля 22 годин вечора наніс умисно тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_14 не міг встати, цілу годину чомусь пересувався на другий поверх і коли на першому поверсі знаходились працівники поліції мовчав і лише після їх відбуття став кричати і кликати на допомогу, що є занадто сумнівним.

На думку захисника, в основу вироку, як доказ вини його підзахисного покладено лише покази потерпілих, які на протязі всього судового процесу плутались у своїх показах, не пам`ятають обставин отримання тілесних ушкоджень та місця їх отримання.

Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що на місці злочину було виявлено молоток, яким нібито наносились удари потерпілому, але доказів його використання не здобуто та будь-яких слідів злочинного використання не виявлено.

Вважає, що суд першої інстанції, при винесенні вироку побудував свої висновки на припущеннях та був упереджений.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, потерпілого ОСОБА_8 та його представника на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а саме за ч.1 ст.121 КК України та в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а саме за ч.1 ст.122 КК України, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Також, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові суду від 09 листопада 2021 року (справа №281/128/19, провадження № 51-4536км19), відповідно до якої доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

Так, обвинувачений у суді першої інстанції своєї вини не визнав, та пояснив, що потерпілого ОСОБА_14 лише двічі вдарив по голові від чого він сів на підлогу, після цього його підняв та викинув з квартири, а з ОСОБА_15 жодних конфліктів не мав.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_11 чітко вказав, що тілесні ушкодження заподіяв йому саме ОСОБА_13 08 листопада 2023 під час спільного вживання алкогольних напоїв. Зазначає, що коли вже прийшов час розходитися, не розуміючи чому ОСОБА_13 наніс йому удар в обличчя від якого він впав. В подальшому ще наніс йому один чи два удари у ліве бедро. В подальшому ОСОБА_13 витягнув його на площадку, де він намагався взутися, але не міг цього зробити від сильної болі. Намагався зателефонувати брату, але не міг оскільки з телефону випала батарея. Далі він від болю втратив свідомість та прийшов до тями лише в лікарні. В лікарні йому телефонував ОСОБА_13 та питав як він дійшов додому та перекладав вину на інших, говорив, що його побив ОСОБА_16 з ОСОБА_17 .

Аналогічні обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_14 відтворив при проведенні з ним слідчого експерименту 19.03.2024 року. (т. 2 а.с. 30-37).

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_19 в квартирі останнього вживали спиртні напої, а потім до них приєднався потерпілий ОСОБА_14 . В квартирі крім них ще перебували мати ОСОБА_19 та його молодший брат. Посидівши, згодом пішла до себе додому, а пізніше ввечері близько 23 години почула крик у під`їзді «Люди допоможіть, покличте мого брата», це був ОСОБА_14 , який говорив, що дуже болить нога. Після чого, викликали швидку.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що близько 23 години 08.11.2023 року повернулася додому та побачила на другому поверсі на сходинковому майданчику ОСОБА_14 , який сказав, що йому болить нога і попросив викликати швидку. Вона зайшла в квартиру, запитала що відбувається і після цього викликали йому швидку яка забрала ОСОБА_11 .

Показання потерпілого ОСОБА_11 та зазначених свідків є чіткими, послідовними і логічними, узгоджуються як між собою так і іншими доказами.

Так, зокрема, в заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 25.11.2023 ОСОБА_11 вказав, що 08.11.2023 близько 23 год. ОСОБА_21 , перебуваючи у квартирі за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , умисно спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ноги (т.1 а.с.231).

За висновком судово-медичного експерта № 587 від 28.11.2023 у ОСОБА_11 виявлено: а) закритий перелом основи шийки лівого стегна, він утворився від однократної дії тупого предмета за механізмом удару (стискання), давністю можливо 8.11.23 р., небезпечними для життя явищами не супроводжувався, належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. б) садна на обличчі. Вони утворились від дії тупого(их) предмета(ів) за механізмом удару (стискання, тертя), давністю можливо 8.11.23 р., належать до легких тілесних ушкоджень; ці тілесні ушкодження у ОСОБА_11 могли утворитися від 1 або більшої кількості травмуючих дій, більш точно вказати не має можливості через відсутність детального опису точної локалізації та кількості саден у мед документах. (т. 1 а.с.234,235).

Відповідно до висновку експерта № 91 від 20.03.2024, не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , описаних у висновку експерта № 587 від 28.11.23 р., за обставин, вказаних ним при проведенні слідчого експерименту 19.03.24 р. (т. 2 а.с.38,39).

Крім того, потерпілий ОСОБА_11 чітко вказав, що тілесні ушкодження заподіяв йому саме обвинувачений ОСОБА_6 , а сам обвинувачений ОСОБА_6 зазначив про наявність конфлікту між ним та потерпілим під час якого він завдав ОСОБА_11 два удари в голову, від яких той впав, після чого викинув його з квартири.

Правдивість показань потерпілого ОСОБА_11 щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень, часу їх отримання підтвердили свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , які повідомили, що бачили потерпілого на сходинкому майданчику де він кричав від болю в нозі.

Крім того, потерпілий ОСОБА_11 пояснював, що він від болю втрачав свідомість та прийшов до тями лише в лікарні.

За цих обставин доводи захисника про протиріччя, в показаннях потерпілого і свідків, в частині, що ОСОБА_14 по приїзду працівників поліції чомусь мовчав і лише після їх відбуття став кричати і кликати на допомогу є необґрунтованими, а деякі незначні розбіжності в показаннях потерпілого, свідків, викликані суб`єктивним сприйняттям кожним обставин, які вони спостерігали, перебуванням, в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується правильності висновків суду по епізоду спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_22 то вони підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 , пояснив, що він, ОСОБА_18 та обвинуваченим ОСОБА_6 , сиділи у ОСОБА_18 вдома та випивали. Обвинувачений почав ображати ОСОБА_18 та вдарив її по обличчю. Він заступився за ОСОБА_18 , після чого обвинувачений зіштовхнув його зі стільця, кинув у нього тарілками які стояли на столі, потім взяв молоток для відбивання м`яса та наніс йому два удари цим молотком по голові. Після чого обвинувачений витягнув його на площадку, де він вже втратив свідомість.

При проведенні слідчого експерименту 28.11.2023 року потерпілий ОСОБА_8 , відтворив обставини заподіяння йому обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 238-246).

Свідок ОСОБА_18 , в суді пояснила, що вранці 09.11.2023 вона разом з ОСОБА_8 сходили в магазин та купили горілку і продукти, повернулися додому та почали втрьох з ОСОБА_6 розпивати алкоголь на кухні, під час чого між нею та ОСОБА_6 стався конфлікт, в ході якого між ними виникла бійка. Після цього, вона пішла, а ОСОБА_8 залишився. Пізніше їй зателефонувала дочка і попросила надати дані ОСОБА_8 , оскільки він потрапив у реанімацію.

При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_18 ,. також частково показувала та відтворювала спричинення тілесних ушкоджень і потерпілому ОСОБА_22 , а саме каструлею та руками по обличчю.

Свідок ОСОБА_20 , пояснила, що вранці 09.11.2023 вона повела дитину в садочок, а її мама та ОСОБА_8 пішли в магазин. Коли вона завела дитину в садочок та повернулася додому, то побачила що мама, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 випивають на кухні їхньої квартири. Тому вона пішла до своєї знайомої, а коли повернулася, через кілька годин то знайшла на сходах між першим та другим поверхом ОСОБА_8 , який був без свідомості.

Показання потерпілого ОСОБА_8 та зазначених свідків є чіткими, послідовними і логічними, узгоджуються як між собою так і іншими доказами.

Згідно рапорту від 09.11.2024 року до Звягельського РВП надійшло телефонне повідомлення зі служби 102 про те, що 09.11.2023 о 16 год. 51 хв. за адресою АДРЕСА_3 , до реанімаційного відділення Звягельської багатопрофільної лікарні близько 11 год. було доставлено ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом кома невідомої діалогії, переорбітальна гематома (т. 1 а.с.168).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.11.2023 року з фототаблицею до нього, слідує, що оглядом місця події являється багатоквартирний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_4 . Огляд проводиться в під`їзді № 3, де зі слів ОСОБА_20 , на міжсходинковій площадці вона виявила ОСОБА_8 , який лежав без свідомості. В квартирі АДРЕСА_5 зазначеного під`їзду, за вхідними дверями на стіні справа виявлено нашарування речовини бурого кольору на висоті 116 см. Справа при вході в кухню знаходиться рушник з слідами речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 172-179).

Даними протоколу огляду місця події від 10.11.2023 року з фототаблицею до нього, з якого слідує, що оглядом місця події являється квартира АДРЕСА_2 . На кухні зазначеної квартири виявлено каструлю з вм`ятиною у внутрішню частину (т. 1 а.с. 180-182).

Даними протоколу огляду місця події від 14.11.2023 року з фототаблицею до нього, з якого слідує, що оглядом місця події являється квартира АДРЕСА_2 . На кухні зазначеної квартири у дерев`яній кухонній тумбочці у другій висувній полиці виявлено кухонний молоток для відбивання м`яса, який суцільно металевий, має рукоятку довжиною 20 см та робочу частину прямокутної форми (т. 1 а.с. 199-201).

Даними висновку експерта Звягельського відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради № 560 від 14.11.2023, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , описані в медичній карті стаціонарного хворого у вигляді закритої черепно-мозкової травми: переломів кісток черепа в правій лобно-скронево-тім`яній ділянці, перелома лівої виличної дуги, рани в ділянці лівої брови, гематоми м`яких тканин в правій тім`яній та лобній ділянках голови, крововиливів під мозкові оболонки справа та зліва утворились не менш ніж від 3-разової дії тупого(их) предмета(ів), давністю можливо 9.11.23 р., належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (т. 1 а.с.202,203).

Даними висновку експерта Звягельського відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради № 575 від 25.11.2023, згідно якого приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , (закрита черепно-мозкова травма: перелом кісток черепа в правій лобно-скронево-тім`яній ділянці, перелом лівої виличної дуги, рана в ділянці лівої брови, гематоми м`яких тканин в правій тім`яній та лобній ділянках голови, крововиливи під мозкові оболонки справа та зліва) вважає вкрай малоймовірною можливість їх утворення при одноразовому падінні на тверду поверхню (т. 1 а.с.229,230).

Даними висновку експерта Звягельського відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради № 98 від 28.03.2024, згідно якого не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , описаних у Висновку експерта № 575 від 24.11.23 р., за обставин, вказаних ним при проведенні слідчого експерименту 28.11.23 р. (т. 1 а.с.247,248).

Доводи захисника, що доказів використання молотку не здобуто та будь-яких слідів не виявлено, є необґрунтованими та спростовуються вищевказаними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 чітко вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 зіштовхнув його зі стільця, кинув у нього тарілками, які стояли на столі, потім взяв молоток для відбивання м`яса та наніс йому два удари цим молотком по голові.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , останній пояснив та показав обставини та механізм заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень (т. 1, а.с. 238-246).

У своїх показах також свідок ОСОБА_18 підтвердила, що між нею та ОСОБА_6 стався конфлікт, в ході якого між ними виникла бійка і вони наносили удари один одному, після чого обвинувачений з потерпілим залишилися наодинці, а через нетривалий час її донька без свідомості знайшла потерпілого в коридорі, що у взаємозв`язку з іншими доказами, а саме висновками експертиз, даними протоколів огляду місця події підтверджує правдивість показань потерпілого ОСОБА_15 та спростовує версію захисту про отримання потерпілим тілесних ушкоджень в іншому місці.

Такі версії захисту на думку суду першої інстанції та колегії апеляційного суду є лише способом захисту обвинуваченого, який намагається применшити свою вину, уникнути відповідальності, жодних підстав оговорювати обвинуваченого потерпілим та свідками, ОСОБА_6 не вказує.

Про те, що саме обвинувачений вчинив ці злочини, свідчить і агресивна, неадекватна поведінка обвинуваченого по приїзду, на виклик про порушення тиші, працівників поліції 08.11.2023 р. о 23.51, після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 , під час якого ОСОБА_6 , вийшовши з квартири, розмахує перед працівниками поліції ножами, а якого намагається заспокоїти свідок ОСОБА_23 , що зафіксовано на бодікамери, а також дії обвинуваченого після вчинення злочинів, який розуміючи невідворотність покарання, тривалий час переховувався від слідства та був у розшуку.

Доводи захисника про те, що суд в основу вироку поклав лише покази потерпілих, які на протязі всього судового процесу плутались у своїх показах, є надуманими, оскільки показання потерпілих, надані в суді першої інстанції та свідків висловлені ними у судовому засіданні, є послідовними, переконливими, повністю узгоджуються між собою, а також узгоджуються і з іншими доказами у справі.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів відхиляє ці доводи, як необґрунтовані.

При постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, які є належними та допустимими, у своїй сукупності вони доводять вину ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України поза розумним сумнівом.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Судом першої інстанції було враховано тяжкість кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння характеризуючи дані на обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, не працює, а також думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 121, ч.1 ст.122 КК України очевидно несправедливим внаслідок його суворості апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія судді,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_24 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: