УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року, якою задоволено подання ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» відносно засудженого ОСОБА_5 , якого звільнено від відбування покарання, призначеного за вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за епізодами від 2023 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції

з ДУ «Казанківська ВК №93» )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду переглянути. Прийняти рішення, яким пом`якшити призначене покарання.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, задоволено подання начальника ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_5 .

Звільнено засудженого ОСОБА_5 , від відбування покарання, призначеного за вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за епізодами, що були ним скоєнні: 27.03.2023 року на суму 1949,27 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 31.03.2023 року на суму 1408,28 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 19.04.2023 року на суму 1410,80 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 20.04.2023 року на суму 1027,60 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 10.04.2023 року на суму 1888,94 грн (кваліфіковано судом як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, особою, яка виконала усі дії які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України); 23.04.2023 року на суму 1913,20 грн (кваліфіковано судом як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, особою, яка виконала усі дії які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України).

Постановлено вважати ОСОБА_5 , засудженим за вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом, вчиненим 09.04.2023 року на суму 2926, 66 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений зазначає, що він був засуджений вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року за вчинення 7 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, просив суд апеляційної інстанції пом`якшити призначене покарання за епізодами які підпадають під дію вищезазначеного Закону.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

У жовтня 2024 року начальник ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із поданням відносно засудженого ОСОБА_5 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 було засуджено вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вказаний засуджений відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», початок строку: 07.08.2023 року, кінець строку: 23.10.2028 року. 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.

Ухвалою суду, задоволено подання начальника ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_5 .

Звільнено засудженого ОСОБА_5 , від відбування покарання, призначеного за вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за епізодами, що були ним скоєнні: 27.03.2023 року на суму 1949,27 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 31.03.2023 року на суму 1408,28 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 19.04.2023 року на суму 1410,80 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 20.04.2023 року на суму 1027,60 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 10.04.2023 року на суму 1888,94 грн (кваліфіковано судом як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, особою, яка виконала усі дії які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України); 23.04.2023 року на суму 1913,20 грн (кваліфіковано судом як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, особою, яка виконала усі дії які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України).

Постановлено вважати ОСОБА_5 , засудженим за вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом, вчиненим 09.04.2023 року на суму 2926, 66 грн.

Задовольняючи подання та звільняючи засудженого від призначеного покарання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, констатував, що за чотирма епізодами дрібної крадіжки, вчинених ОСОБА_5 : 27.03.2023 року на суму 1949,27 грн; 31.03.2023 року на суму 1408,28 грн; 19.04.2023 року на суму 1410,80 грн; 20.04.2023 року на суму 1027,60 грн та двома епізодами закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинених ним: 10.04.2023 року на суму 1888,94 грн; 23.04.2023 року на суму 1913,20 грн, слід звільнити засудженого, що не звільняє його від призначеного вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року покарання в цілому за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене 09.04.2023 року на суму 2926,66 грн.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали суду, начальник ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із поданням відносно засудженого ОСОБА_5 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», від 18.07.2024р. за №3886-IX.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 задоволено подання начальника ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_5 . Звільнено засудженого ОСОБА_5 , від відбування покарання, призначеного за вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за епізодами, що були ним скоєнні: 27.03.2023 року на суму 1949,27 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 31.03.2023 року на суму 1408,28 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 19.04.2023 року на суму 1410,80 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 20.04.2023 року на суму 1027,60 грн (кваліфіковано судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України); 10.04.2023 року на суму 1888,94 грн (кваліфіковано судом як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, особою, яка виконала усі дії які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України); 23.04.2023 року на суму 1913,20 грн (кваліфіковано судом як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, особою, яка виконала усі дії які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України). Постановлено вважати ОСОБА_5 , засудженим за вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом, вчиненим 09.04.2023 року на суму 2926, 66 грн.

Задовольняючи подання та звільняючи засудженого від призначеного покарання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, констатував, що за чотирма епізодами дрібної крадіжки, вчинених ОСОБА_5 : 27.03.2023 року на суму 1949,27 грн; 31.03.2023 року на суму 1408,28 грн; 19.04.2023 року на суму 1410,80 грн; 20.04.2023 року на суму 1027,60 грн та двома епізодами закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинених ним: 10.04.2023 року на суму 1888,94 грн; 23.04.2023 року на суму 1913,20 грн, слід звільнити засудженого, що не звільняє його від призначеного вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року покарання в цілому за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене 09.04.2023 року на суму 2926,66 грн.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_5 про необхідність звільнення його від відбування покарання за епізодом таємного викрадення чужого майна, вчиненого 09.04.2023 року на суму 2926,66 грн. то вони є неприйнятними. Оскільки, відповідно до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Між тим, ОСОБА_5 засуджено за викрадення чужого майна на суму 2926, 66 грн., вчиненого 09.04.2023 року, тобто вартість викраденого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що настає кримінальна відповідальність.

Разом з тим, колегія судді звертає увагу на наступне.

Як вбачається зі змісту вироку Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року, ОСОБА_5 засуджений за вчинення семи кримінальних правопорушень, які суд кваліфікував за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, особою, яка виконала усі дії які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчиненого в умовах воєнного стану та призначив покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції не мав повноважень звільняти ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Малиновського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за окремими епізодами дрібної крадіжки, вчинених ОСОБА_5 : 27.03.2023 року на суму 1949,27 грн; 31.03.2023 року на суму 1408,28 грн; 19.04.2023 року на суму 1410,80 грн; 20.04.2023 року на суму 1027,60 грн на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки судом не призначалось окремо покарання за кожним з цих епізодів.

Разом з тим, апеляційна скарга була подана тільки засудженим в якій він просив звільнити його від покарання і за іншими епізодами кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», від 18.07.2024р. за №3886-IX, однак, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст. 404 КПК України не вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим погіршується становище обвинуваченого.

З огляду на вищенаведене, за відсутності апеляційної скарги прокурора, колегія суддів, хоча і вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення подання начальник ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» стосовно засудженого ОСОБА_5 , щодо звільнення останнього від призначеного судом покарання за ч.4 ст.185 КК України, за чотирма епізодами дрібної крадіжки, вчинених ОСОБА_5 : 27.03.2023 року на суму 1949,27 грн; 31.03.2023 року на суму 1408,28 грн; 19.04.2023 року на суму 1410,80 грн; 20.04.2023 року на суму 1027,60 грн є неправильним та не ґрунтуються на вимогах закону, однак , суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості для скасування ухвали суду першої інстанції з наведених вище підстав, а за такого, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року, щодо засудженого ОСОБА_5 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді