Справа № 643/3618/25
Провадження № 1-кс/643/1202/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000128 від 04.03.2025, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 07.03.2025 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000128 від 04.03.2025, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 03.03.2025 він звернувся до дізнавача з клопотанням про його допит у якості потерпілого, оскільки йому спричинено матеріальну та моральну шкоду, внаслідок злочину вчиненого ОСОБА_5 . 04.03.2025 дізнавач ОСОБА_4 склала постанову, якою відмовила у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000128 від 04.03.2025. Вказану постанову вважає незаконною та винесеною у порушення норм КПК України, а також та такою, що порушує його права як потерпілого. Не погодившись із вказаною постановою дізнавача, просив скасувати незаконне процесуальне рішення від 04.03.2025 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000128 від 04.03.2025 та зобов`язати дізнавача вчинити певні дії, а саме: надати згідно норм закону та положень КПК України Молчанову пам`ятку потерпілого про процесуальні права та обов`язки у кримінальному провадженні №0000128 від 04.03.2025 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

У судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні його скарги з підстав, викладених у скарзі. Одночасно в обґрунтування заявлених вимог, посилався на практику ВС, якою визначено, що немає різниці між матеріальною та моральною шкодою для визнання потерпілим. Зазначив, що йому спричинено матеріальну та моральну шкоду. Для визначення розміру матеріальної шкоди проводиться експертиза. Моральна шкода полягає в тому, що після подій, коли Дейнека надав поліції підробну довідку у нього стався стрес і він знаходився на лікуванні. На підставі роз`яснень ВСУ він є потерпілим і чинним КПК України не передбачено обов`язку дізнавача або слідчого визначати чи є він потерпілим чи ні. Статус потерпілого він отримує, так як є заявником у цьому кримінальному провадженні і всі свої пояснення у ньому він буде надавати тільки після того як отримає пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, про що вказано у ч.2 ст.55 КПК України.

Дізнавач СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 до початку судового розгляду подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, надала матеріали кримінального провадження №0000128 від 04.03.2025, в задоволенні скарги просила відмовити оскільки необхідно провести слідчі дії для встановлення обставин скоєння даного кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_3 .

Заслухавши доводи заявника, ознайомившись із заявою з дізнавача, вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині розгляду скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З наданих матеріалів кримінального провадження №0000128 вбачається, що відомості до ЄРДР внесено 04.03.2025 за заявою ОСОБА_3 , від 28.02.2025, яка надійшла до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, про те, що на його думку під час розслідування кримінального провадження №0000846 від 29.02.2024 ОСОБА_5 надав копію довідки від КП «Жилкомсервіс дільниця №31», яка має ознаки підробки. (ІКС ІПНП №8205 від 04.03.2025).

Окрім того, матеріали кримінального провадження містять ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2025 ОСОБА_6 , якою скаргу ОСОБА_3 задоволено, зобов`язано визначену у встановленому законом порядку уповноважену особо Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 21.02.2025.

З рапорту дізнавача СД ОСОБА_4 від 04.03.2025 вбачається, що під час досудового розслідування встановлено, що ухвала Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2025 стосується факту підробки іншого документа, на який посилається ОСОБА_3 .

Також, матеріали кримінального провадження містять заяву ОСОБА_3 про надання йому як заявнику потерпілому витяг з ЄРДР; надання йому пам`ятки потерпілого, відповідно до вимог ст.ст.55, 56 КПК України та його допит у якості потерпілого.

З постанови дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 04.03.2025 вбачається, що на даний час в СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування №0000846 від 29.02.2024 за кваліфікацією ч.1 ст.383, ч.2 ст.255, ч.1 ст.162, ч.1 ст.358 КК України, де встановлюються між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 законні права на володіння гаражем № НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, пр-т Ювілейний, 59. Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Крім того, ОСОБА_3 не надав будь-яких доказів, які б вказували на підробку документів, які перебувають у кримінальному провадженні за №0000846. Виходячи із вищевикладеного у зв`язку з тим, що на даний час проводиться досудове розслідування в СВ ХРУП №2 ГУНП в харківській області, та встановлюються всі обставини набуття права власності на гараж за адресою: м. Харків, пр-т Ювілейний, 59, тому на даному етапі визнати потерпілим ОСОБА_3 та надати йому пам`ятку потерпілого у органа досудового розслідування поки немає підстав, оскільки необхідно проводити слідчі дії для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, на які посилається ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, крім іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що даній особі було завдано шкоду.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Враховуючи обставини та суть кримінального правопорушення за яким здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000128 від 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, слідчий суддя доходить висновку, що саме дізнавач зобовязаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та встановити наявність або відсутність складу злочину, зокрема встановити наявність або відсутність спричиненої шкоди.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на наявність у провадженні органу досудового розслідування кримінального провадження №0000846 від 29.02.2024 за кваліфікацією ч.1 ст.383, ч.2 ст.255, ч.1 ст.162, ч.1 ст.358 КК України, в ході якого встановлюються законні права на володіння гаражем № НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, пр-т Ювілейний, 59, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , на що посилається як заявник у своїй скарзі, так і дізнавач у постанові про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000128 від 04.03.2025.

Відповідно до ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, постанова слідчого (дізнавача) підлягає скасуванню.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що заявником не надано ані дізнавачу, ані слідчому судді у межах оскарження рішення дізнавача, жодного обґрунтованого підтвердження про спричинення йому матеріальної або моральної шкоди. ОСОБА_3 не вказано обставини і не наведено достатніх доказів якої саме шкоди йому завдано і в чому проявляється моральна шкода, заподіяна йому та не вказано розмір майнової шкоди. Саме посилання на наявність такої шкоди не свідчить про її спричинення.

Посилання заявника у судовому засіданні на те, що для визначення розміру матеріальної шкоди призначено експертизу, спростовуються матеріалами кримінального провадження №0000128 від 04.03.2025, які не містять постанову дізнавача про призначення експертизи тощо.

Таким чином, з врахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування постанови дізнавача Харківського РУП №2 ГУНП в харківській області ОСОБА_4 від 04.03.2025 про відмову у визнанні потерпілим.

Одночасно, відповідно до ч.4 ст.40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, тому слідчий суддя не наділений повноваженнями давати доручення чи вказівки або зобов`язувати слідчого, дізнавача, прокурора вчинити ту чи іншу процесуальну дію, у зв`язку з чим, вимоги заявника про зобов`язання дізнавача провести такі слідчі дії: надати згідно норм закону та положень КПК України ОСОБА_3 пам`ятку потерпілого про процесуальні права та обов`язки у кримінальному провадженні №0000128 від 04.03.2025 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. задоволенню не підлягають.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000128 від 04.03.2025, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000128 від 04.03.2025, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1