Справа № 369/2332/25
Провадження №1-кс/369/562/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2025 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 18.12.2024 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 18.12.2024 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ст. 336 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 року № 2101-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено до даного часу.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 (зі змінами та доповненнями), затвердженого законом України від 03.03.2022 року № 2105-ІХ постановлено, в тому числі:

- оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізацію);

- мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва;

- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами;

- Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації;

- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України .

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями) призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації на території Боярської ОТГ забезпечує ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є органом державної влади. Керівником вказаного органу державної влади є начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 .

Згідно з примітки 2 до ст. 368 КК України начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 для цілей застосування ст. 369 КК України є особою, яка займає відповідальне становище.

Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 07.11.2024 року, ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_8 під час продажу останньому автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 300». Під час цивільно-правових відносин з приводу продажу ОСОБА_4 автомобіля у нього виникло боргове зобов`язання перед ОСОБА_8 у сумі 61 700 грн., оскільки вказані кошти ОСОБА_8 07.11.2024 року заплатив лізинговій компанії для закриття боргу ОСОБА_4 за вказаний автомобіль перед лізинговою компанією, за умов подальшого продажу ОСОБА_4 автомобіля ОСОБА_8 із доплатою зі сторони останнього.

Однак, у листопаді 2024 року під час дії воєнного стану у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що ОСОБА_8 є військовозобов`язаним, який підлягає призову під час мобілізації, виник корисливий умисел на шахрайське заволодіння коштами ОСОБА_8 , яке б завдало йому значної шкоди.

Орган досудового розслідування вказує, що згідно з злочинним задумом ОСОБА_4 обман ОСОБА_8 полягав у тому, щоб підбурити останнього шляхом переконання, у необхідності для ОСОБА_8 передати начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , тобто особі, яка займає відповідальне становище, через ОСОБА_4 неправомірну вигоду у сумі 3 тис. доларів США, нібито задля оформлення вказаною службовою особою для ОСОБА_8 військового квитка, відстрочки від призову під час мобілізації або визнання його непридатним, і у такий спосіб підбурити ОСОБА_8 до ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вказує, що насправді ОСОБА_4 не мав дійсного наміру передавати грошові кошти, у сумі 3 тис. доларів США, які планував отримати від ОСОБА_8 , а планував залишити їх собі, і у такий спосіб ними заволодіти та розпорядитися на власний розсуд. Крім того, у такий же спосіб, шляхом нібито надання ОСОБА_8 своїх протиправних «послуг» ОСОБА_4 планував припинити свої боргові зобов`язання перед ним у сумі 61 700 грн., що в сукупності дозволило б йому заволодіти грошовими коштами у сумі 3 тис. доларів США та 61 700 грн. При цьому ОСОБА_4 розраховував на те, що ОСОБА_8 , з часом розкривши дійсні наміри ОСОБА_4 , але усвідомлюючи протиправність дій, до яких ОСОБА_4 його підбурив, не зможе отримати юридичних підстав для повернення свого боргу і переданих йому додаткового грошових коштів у сумі 3 тис. доларів США.

04.12.2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Боярка Фастівського району та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння під час воєнного стану коштами ОСОБА_8 , під час особистої розмови запевнив його про наявність в нього можливостей та знайомств допомогти останньому уникнути призову до Збройних сил України по мобілізації шляхом виготовлення фіктивних медичних документів, які в подальшому слугуватимуть підставою визнати ОСОБА_8 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку або для отримання ним відстрочки, за умов надання йому, тобто ОСОБА_4 грошових коштів, розмір яких він уточнить додатково, у якості неправомірної вигоди, яку останній нібито передасть посадовим особам невстановленого ІНФОРМАЦІЯ_2, яке він уточнить додатково.

12.01.2025 ОСОБА_4 продовжуючи вводити в оману ОСОБА_8 та підбурювати його до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, та до ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, під час телефонного дзвінка зазначив ОСОБА_8 , що йому необхідно взяти із собою свої документи, фотографії та прибути наступного дня, тобто 13.01.2025, до територіального підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться у АДРЕСА_1 , для проходження ВЛК. Крім того, під час вказаної розмови ОСОБА_4 вказав ОСОБА_8 , що він буде вирішувати безпосередньо із начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , тобто особою яка займає відповідальне становище, питання про видачу ОСОБА_8 військового квитка, а також надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на три місяці, під приводом встановлення членами ВЛК у ОСОБА_8 фіктивного захворювання.

13.01.2025 року ОСОБА_4 під час телефонного дзвінка ОСОБА_8 знову підтвердив йому вищевказану інформацію, вказав на необхідність прибуття у той же день на 13 годину до ІНФОРМАЦІЯ_3 та вказав про те, що домовився про зустріч із начальником вказаного підрозділу, а також запевнив ОСОБА_8 про те, що він не буде мобілізований.

13.01.2025 року ОСОБА_4 супроводжуючи ОСОБА_8 прибув із ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 , провів його всередину приміщення, де організував їх спільну особисту зустріч із начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , під час якої останній, не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_4 , розповів ОСОБА_8 в загальних рисах про порядок постановки військовозобов`язаних на облік. Після чого ОСОБА_8 , якого супроводжував ОСОБА_4 , отримав від посадових осіб вказаного ІНФОРМАЦІЯ_2 направлення на проходження ВЛК та відправився проходити ВЛК. У подальшому ОСОБА_4 продовжував особисто супроводжувати ОСОБА_8 , у той час коли останній проходив лікарів ВЛК.

Слідча зазначає, що у такий спосіб ОСОБА_4 створив у ОСОБА_8 хибне уявлення про свою впливовість, наявність особистих зв`язків із начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , та наявність у себе дійсних намірів щодо позитивного вирішення питання про ухилення ОСОБА_8 від призову під час мобілізації, тобто застосував обман для подальшого створення підстав для передачі йому коштів ОСОБА_8 , під приводом надання неправомірної вигоди начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , як особі, яка займає відповідальне становище, за оформлення ОСОБА_8 військового квитка та надання ОСОБА_8 відстрочки на три місяці від призову по мобілізації, тобто за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

21.01.2025 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, та продовжуючи створювати хибне уявлення про наявність у себе дійсних намірів щодо позитивного вирішення питання про надання ОСОБА_8 відстрочки від призову по мобілізації шляхом надання неправомірної вигоди начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час телефонної розмови повідомив ОСОБА_8 про свої наміри прибути до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 задля обговорення із ним деталей оформлення для ОСОБА_8 відстрочки та суми коштів, необхідних для позитивного вирішення такого питання.

24.01.2025 року у м. Боярка Фастівського району під час особистої розмови ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння коштами ОСОБА_8 , повідомив останньому про необхідність передачі йому копій своїх документів, фотографій, а також грошових коштів у сумі три тисячі доларів США. При цьому вказав ОСОБА_9 , що використає ці кошти для позитивного вирішення з начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 питання щодо надання йому відстрочки від призову під час мобілізації, а також повідомив, що дане питання буде вирішене без явки ОСОБА_8 до підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.01.2025 року ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, під час телефонної розмови знову повідомив ОСОБА_8 про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 3 тис. доларів США, а також про те, що частину цих коштів у сумі 2 тис. доларів США він передасть посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 , а другу частину від вказаної неправомірної вигоди у сумі 1 тис. доларів США ОСОБА_4 залишить собі у якості «винагороди» за свої посередницькі послуги, а також вказав на те, що у випадку передання таких коштів зможе вирішити питання надання відстрочки сьогодні ж. Крім того, ОСОБА_4 у ході вказаної розмови повідомив ОСОБА_8 про можливість передання вказаної неправомірної вигоди у сумі 3 тис. доларів США у грошовому еквіваленті у гривнях, таким чином визначивши розмір та спосіб надання неправомірної вигоди.

У подальшому 07.02.2025 року перебуваючи біля будинку № 54 по вул. Світлогірська в м. Боярка Фастівського району Київської області ОСОБА_4 доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_8 , отримав від нього раніше обумовлені ним грошові кошти у сумі 126000 грн., що становлять еквівалент 3 тис. доларів США, нібито для подальшої передачі їх частини у сумі 2 тис. доларів США у якості неправомірної вигоди начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , тобто службовій особі, яка займає відповідальне становище, за оформлення ОСОБА_8 військового квитка та надання йому на три місяці відстрочки від призову по мобілізації, тобто за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Орган досудового розслідування вказує, що у такий спосіб ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 126000 грн, а також припинив у описаний вище спосіб свої боргові цивільно-правові зобов`язання перед ОСОБА_8 на суму 61700 грн., внаслідок чого заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 на загальну суму 187700 грн., що відповідно до п. 2 примітки до ст. 185 КК України, в умовах воєнного завдало значної шкоди потерпілому ОСОБА_8 , оскільки більше ніж у 100 разів перевищує неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, ОСОБА_4 наміру передавати вказані грошові кошти начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , тобто службовій особі, яка займає відповідальне становище, не мав, а вказаними коштами, частина з яких були імітаційними засобами, врученими ОСОБА_4 в межах контролю за вчиненням злочину, заволодів та отримав фактичну можливість розпоряджатися ними.

Відтак, на переконання слідчої, ОСОБА_4 в описаний вище спосіб, шляхом обману в умовах воєнного стану заволодів чужим майном на загальну суму 187 700 грн., що завдало значної шкоди потерпілому ОСОБА_8 та підбурив ОСОБА_8 до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди у розмірі 2 000 доларів США, що станом на 07.02.2025 згідно з курсом НБУ становило 82 979,4 грн., начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , тобто службовій особі, яка займає відповідальне становище, за оформлення ОСОБА_8 військового квитка та надання йому на три місяці відстрочки від призову по мобілізації, тобто за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, а також підбурив військовозобов`язаного ОСОБА_8 до закінченого замаху на ухилення від призову на військову службу шляхом протиправного отримання відстрочки від неї, під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Так, винуватість ОСОБА_4 обґрунтовується зокрема:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.12.2024 року, який повідомив що під час особистої зустрічі з ОСОБА_4 , останній запропонував ОСОБА_8 уникнути призову ЗСУ шляхом виготовлення фіктивних медичних документів які стануть підставою для визнання непридатним до служби. Крім цього ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про наявність в нього зв?язків з службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2, вказані послуги та повне зняття з військового обліку буде коштувати максимуму 15 000 доларів США;

- протоколом аудіоконтролю особи від 19.01.2025 року, яким зафіксовано телефонну розмову під час якої ОСОБА_4 зазначив ОСОБА_8 , що він буде вирішувати безпосередньо із начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , питання про видачу ОСОБА_8 військового квитка, а також надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на три місяці, під приводом встановлення членами ВЛК у ОСОБА_8 фіктивного захворювання, та ОСОБА_8 неоюхідно прибути 13.01.2025 року до до територіального підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться у АДРЕСА_1 , для проходження ВЛК;

- протокол аудіоконтролю від 19.01.2025 року яким зафіксовано телефонну розмову під час якої ОСОБА_4 вказав на необхідність прибуття у той же день на 13 годину до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 та вказав про те, що домовився про зустріч із начальником вказаного підрозділу, а також запевнив ОСОБА_8 про те, що він не буде мобілізований;

- протокол відеоконтролю від 19.01.2025 року, яким зафіксовано зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 проходження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зустріч з ОСОБА_7 ;

- протокол аудіо-та відеоконтролю особи від 29.01.2025 року, яким зафіксовано зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 під час якої ОСОБА_4 повідомив про необхідність передачі йому копій своїх документів, фотографій, а також грошових коштів у сумі три тисячі доларів США;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 07.02.2025 року в порядку 208 КПК України, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти у загальній сумі 126000 гривень, складний ніж, мобільний телефон ОСОБА_4 , патрон у кількості 1 шт;

- протоколом обшуку від 07.02.2024 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено медичну документацію, паспорт громадянина України, військово-облікові документи на ім?я ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України слідчим під час досудового розслідування встановлено ризики, передбачені у п.п.1, 3 ст.177 КПК України, які дають підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) вчинити інше кримінальне правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується наступним. ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні трьох злочинів, один із яких відноситься відповідно до ст. 12, 45 КК України, до категорії тяжких корупційних, за який санкцією передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а отже розуміння невідворотності покарання, яке йому загрожує, може спонукати його переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Зокрема підозрюваний усвідомлюючи для себе невідворотність покарання за вчинений тяжкий злочин може почати переховуватися шляхом неявок до органу досудового розслідування та суду, неотримання повісток, зміна засобів зв`язку, виїзд до іншого населеного пункту чи країни, без повідомлення про це органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідча просить врахувати, що на ОСОБА_4 як на батька чотирьох неповнолітніх дітей не розповсюджується заборона на виїзд за кордон під час дії воєнного стану, а отже підозрюваний може у законний спосіб у будь-який момент виїхати за кордон і у такий спосіб уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується наступним. На даний час в Києво-Святошинському районному суді проходять судові розгляди у двох кримінальних провадженнях за обвинуваченням ОСОБА_4 . Зокрема, у кримінальному провадженні №0000101 від 20.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, повідомлений про підозру 20.08.2024, за обвинуваченням у придбанні та зберіганні гранати та у кримінальному провадженні №0000182 від 25.09.2024 за ч. 1 ст. 126 КК України, за обвинуваченням у спричиненій побоїв фізично слабшій за підозрюваного жінці ОСОБА_10 , 1982 р.н., що додатково вказує на високий ступінь агресивності підозрюваного та його зневаги як до правових так і до моральних норм. Окрім цього на ОСОБА_4 за короткий проміжок часу, а саме 26.09.2024 року та 31.10.2024 року складені адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства.

Відтак, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, яке починається з моменту повідомлення про підозру, свідчить про стійкість злочинних намірів підозрюваного та вказує на високий ризик того, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 зможе і надалі вчиняти злочини.

Ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується наступним. ОСОБА_4 обізнаний про місце проживання потерпілого ОСОБА_8 , його перебування, номер телефону, а тому може з схилити його до дачі не правдивих показів у судовому засіданні, залякати його, шантажувати його або враховуючи доступ підозрюваного до зброї може застосувати її щодо потерпілого.

За наведених обставин на переконання органу досудового розслідування необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного застосування застави як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ст. 336 КК України, один з яких є тяжким корупційним злочином.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відтак, слідча вказує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, який посягає на встановлений порядок мобілізації під час дій воєнного стану, несе у собі підвищену суспільну небезпеку та суспільний резонанс, підриває авторитет державних органів, які забезпечують мобілізацію у воюючій державі, а тому розмір застави просить визначити у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

На підставі вище наведеного, слідчий просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Під час судового засідання прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Стверджував, що ризики передбачені ст.177 КПК України є обґрунтованими та реальними.

Захисник у судовому засіданні у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просила відмовити та просила застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Звертала увагу суду, що підозрюваний судимостей не має, останній та на його утриманні перебуває 4 дітей. Поряд з цим, просила визначити мінімальний розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Під час судового засідання підозрюваний підтримав позицію свого захисника та просив у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити, а застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Дослідивши матеріали клопотання та доданих до нього документів, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У провадженні СВ ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2024 за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ст. 336 КК України.

07.02.2025 року слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області за погодженням з прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України; підбурюванні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України; підбурюванні до закінченого замаху на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ст. 336 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.12.2024 року, який повідомив що під час особистої зустрічі з ОСОБА_4 , останній запропонував ОСОБА_8 уникнути призову ЗСУ шляхом виготовлення фіктивних медичних документів які стануть підставою для визнання непридатним до служби. Крім цього ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про наявність в нього зв?язків з службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2, вказані послуги та повне зняття з військового обліку буде коштувати максимуму 15 000 доларів США;

- протоколом аудіоконтролю особи від 19.01.2025 року, яким зафіксовано телефонну розмову під час якої ОСОБА_4 зазначив ОСОБА_8 , що він буде вирішувати безпосередньо із начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , питання про видачу ОСОБА_8 військового квитка, а також надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на три місяці, під приводом встановлення членами ВЛК у ОСОБА_8 фіктивного захворювання, та ОСОБА_12 неоюхідно прибути 13.01.2025 року до територіального підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться у АДРЕСА_1 , для проходження ВЛК;

- протокол аудіоконтролю від 19.01.2025 року яким зафіксовано телефонну розмову під час якої ОСОБА_4 вказав на необхідність прибуття у той же день на 13 годину до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 та вказав про те, що домовився про зустріч із начальником вказаного підрозділу, а також запевнив ОСОБА_8 про те, що він не буде мобілізований;

- протокол відеоконтролю від 19.01.2025 року, яким зафіксовано зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 проходження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зустріч з ОСОБА_7 ;

- протокол аудіо-та відеоконтролю особи від 29.01.2025 року, яким зафіксовано зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 під час якої ОСОБА_4 повідомив про необхідність передачі йому копій своїх документів, фотографій, а також грошових коштів у сумі три тисячі доларів США;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 07.02.2025 року в порядку 208 КПК України, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти у загальній сумі 126000 гривень, складний ніж, мобільний телефон ОСОБА_4 , патрон у кількості 1 шт;

- протоколом обшуку від 07.02.2024 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено медичну документацію, паспорт громадянина України, військово-облікові документи на ім?я ОСОБА_8 .

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосованим до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, ризик переховування доводиться наступним. Підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи про можливість бути визнаним винуватим за вчинення інкримінованих раніше кримінальних правопорушень, а також зважаючи на міру покарання може почати переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Поза тим, суд бере до уваги майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 та членів його сім`ї, наявність заощаджень, що дозволяє йому безперешкодно залишити поточне місце проживання або виїхати за межі України, так як він є особою на яку не розповсюджується заборона на виїзд за кордон під час дії воєнного стану, а відтак і залишатись там протягом тривалого часу, тим самим уникнути кримінальної відповідальності.

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Водночас, стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик того, що якщо до підозрюваного ОСОБА_4 буде застосований запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, зважаючи на той факт, що наразі в Києво-Святошинському районному суді розглядаються судові справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні №0000101 від 20.08.2024 року та за ч. 1 ст. 126 КК України у кримінальному провадженні №0000182 від 25.09.2024 року, в межах розгляду яких йому обиралися запобіжні засоби не пов`язані із тримання під вартою, що вказує на їх недієвість та існування системної злочинної діяльності ОСОБА_4 .

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти росії» від 16.10.2008 року, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На переконання слідчого судді, наведені прокурором ризики є обґрунтованими та такими, що виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою. Встановлені під час розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які слідчий суддя вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України враховує наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин, також слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків підозрюваного, майновий стан, відомості, що характеризують особу підозрюваного.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відтак клопотання захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового нічного арешту слід залишити без задоволення.

При цьому, задовольняючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність у нього утриманців, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі - 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що перевищує встановлений розмір застави для даної категорії кримінальних правопорушень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений протягом дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відтак, в даному випадку є виправданим застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слідчий суддя вважає реальними та існуючими.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягає встановленню під час судового розгляду.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_4 необхідним є застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчинених кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов до вмотивованого висновку, що в разі обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, останній негативно впливатиме на хід досудового слідства у даному провадженні, може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, вивчення даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_4 які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативною визначення застави підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 29, 3, 8, 29, 55 Конституції України, ст. ст. 3, 8, 9, 12, 42, 206, 208, 369-372, 376, 177, 178, 182, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - залишити без задоволення.

Клопотання слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 18.12.2024 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ст. 336 КК України - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ярославль, російська федерація, громадянину України, який має вищою освіту, фізична особа - підприємець, одружений, має на утриманні 4 дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, за адресою: вул. Деґтярівська, 15, м. Київ, строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 07 квітня 2025 року (включно).

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 11:09 год 07.02.2025 року.

Строк дії ухвали та тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити до 11:09 год 07.04.2025 року (включно).

Одночасно визначити заставу в розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600,00 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Отримувач ТУ ДСА України в Київській області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача UA0018661.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на зазначений рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного підозрюваного під вартою, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із обранням запобіжного заходу у вигляді застави:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучається із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до органів Державної міграційної служби за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування поза межами процесуальних дій із свідками та потерпілим у даному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11