ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5201/24
Провадження № 1-в/210/679/24
У Х В А Л А

іменем України

29 листопада 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває заява засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник адміністрації ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 вважав заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України. ОСОБА_3 призначено покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді обмеження волі строком три роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбуття призначеного за цим вироком покарання з іспитовим терміном два роки. Зобов`язано ОСОБА_3 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_3 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року у вигляді обмеження волі строком 3 (три) роки, переведено в позбавленні волі з розрахунку 2 дні обмеження волі в один день позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року в розмірі одного місяця позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_3 призначено у вигляді 3 (три) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки; за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2023 року, більш суворим покаранням за вказаним вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Строк обчислення покарання ОСОБА_3 рахувати з 15 березня 2024 року. Зараховано ОСОБА_3 в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 01 листопада 2023 року (дня затримання) по 15 березня 2024 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2024 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року відносно ОСОБА_3 залишено без змін.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 289 КК України.

З вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинене діяння 08.02.2023 року, сума матеріального збитку становить 9317,87 гривень.

З вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами: 01.06.2023 року, сума матеріального збитку становить 1700,00 гривень; за епізодом 01.06.2023 року, сума матеріального збитку становить 19160, гривень; 02.06.2023 року, сума матеріального збитку становить 18900,00 гривень; за ч. 1 ст. 357 КК України, за ч. 2 ст. 190 КК України вчинене діяння 29.05.2023 року, сума матеріального збитку становить 3612,50 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2023 на рівні 2684,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2023 рік, становить 1342,00 грн (2684,00 грн *50% = 1342,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2023 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2684,00 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Враховуючи викладене, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року, яким засуджено ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 289 КК України, декриміналізації не підлягає, оскільки ч. 1 ст. 289 КК України не підпадає під дію Закону № 3886?IX.

При цьому, за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 9317,87 гривень, що перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

На підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України (епізод від 01.06.2023 року в період часу з 15 год. 35 хв. до 16 год. 50 хв.)

При цьому, за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 01.06.2023 року спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 19160,00 гривень, за епізодом від 01.06.2023 року спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 18900,00 гривень, за ч. 2 ст. 190 КК України спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 3612,50 гривень, які перевищують два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинені ним діяння є кримінально караним.

Крім того, вказаним вище вироком ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 357 КК України, який не підпадає під дію Закону № 3886?IX.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбуття призначеного за цим вироком покарання з іспитовим терміном два роки. Зобов`язано ОСОБА_3 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України. На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_3 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року у вигляді обмеження волі строком 3 (три) роки, переведено в позбавленні волі з розрахунку 2 дні обмеження волі в один день позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року в розмірі одного місяця позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_3 призначено у вигляді 3 (три) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України (епізод в період часу з 15 год. 35 хв. до 16 год. 50 хв. 01.06.2023 року), на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки; за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2023 року, більш суворим покаранням за вказаним вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Строк обчислення покарання ОСОБА_3 рахувати з 15 березня 2024 року. Зараховано ОСОБА_3 в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 01 листопада 2023 року (дня затримання) по 15 березня 2024 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1