УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/977/25

Провадження № 1-кс/712/538/25

25 січня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси внесене в кримінальному провадженні № 0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 січня 2025 року, близько 17 години 27 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Hyundai Lantra Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Чигиринська зі сторони вулиці Петра Дорошенка в напрямку до вулиці Будіндустрії, на нерегульованому пішохідному переході, що поблизу будинку №60/2 по вулиці Чигиринська та перехрестя з вулицею Зелінського, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Під час руху він, керуючи автомобілем Hyundai Lantra Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Чигиринська в правій смузі руху зі сторони вулиці Петра Дорошенка в напрямку до вулиці Будіндустрії, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по проїзній частині вулиці Чигиринська поблизу будинку №60/2 по вулиці Чигиринська та перехрестя з вулицею Зелінського і позначений дорожньою розміткою 1.14.2 «Зебра» Правил дорожнього руху України, що позначає пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод, над яким додатково встановлено ліхтар мережі вуличного освітлення, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому в момент, коли перед вказаним пішохідним переходом почали зменшувати швидкість руху автомобіль Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 (на синьому фоні), та інші невстановлені транспортні засоби, що рухались по проїзній частині вулиці Чигиринська попереду в попутному напрямку в лівій смузі руху, вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху керованого транспортного засобу та не зупинився, не переконався в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека, а продовжив рух прямо та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину вулиці Чигиринська по вказаному вище нерегульованому пішохідному переходові зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 , відповідно до довідки з КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня ЧОР» від 24.01.2025 отримав тілесні ушкодження у вигляді тяжкої закритої черепно-мозкової травми, коми І, що, відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя, та був госпіталізований до КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня ЧОР».

Спричинення потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля Hyundai Lantra Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

25 січня 2025 року, о 00 годині 02 хвилини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затриманий в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження), що карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

25.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина України, уродженця с. Гординівка Долинського району Кіровоградської області, тимчасово не працюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні немає, інваліда ІІ групи загального захворювання, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними протоколу огляду місця події від 24.01.2025 на проїзній частині вул. Чигиринська поблизу буд. № 60/2 та перехрестя з вул. Зелінського в м. Черкаси, схемою та фототаблицею до протоколу, даними протоколу огляду лазерного диску з відеозаписом обставин ДТП від 24.01.2025, фототаблицею до протоколу, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.01.2025, довідкою з КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» ЧОР від 24.01.2025 з виставленим ОСОБА_7 діагнозом.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а також запобігання способам переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні відносно нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 неповнолітніх дітей на утриманні немає, офіційно не працює, тому в разі не обрання йому запобіжного заходу останній, усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 років до 8 років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання.

Окрім того, в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації триває військовий стан. Відтак, залишаючись без запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за тяжкий злочин відносно малолітнього потерпілого матиме змогу залишити місце свого проживання та виїхати на непідконтрольну Україні територію чи виїхати за кордон, з урахуванням наявності посвідчення інваліда ІІ групи.

Отже, підозрюваний не має міцних соціальних зав`язків, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину відносно малолітнього потерпілого, який внаслідок його дій отримав тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя.

Також, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, а тому до нього не може бути обрано будь-який інший запобіжний захід, окрім взяття під варту.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків та експертів в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 проживає в с. Слобода Черкаського району, поряд з м. Черкаси, в якому проживають свідки, розташовані експертні установи, у зв`язку з цим, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків шляхом умовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, а також матиме змогу незаконно впливати на експертів у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків, потерпілого, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, сторона обвинувачення вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. Саме такий розмір застави на думку органу слідства та прокуратури буде достатнім стимулюючим засобом, щоб унеможливити у подальшому підозрюваним ОСОБА_5 будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено позбавлення волі, покладених на неї обов`язків.

Разом з тим, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, може незаконно впливати на потерпілого або його родичів у кримінальному провадженні, шляхом умовлянь, погроз, підкупу тощо, незаконно впливати на свідків, експертів, таким чином перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задоволити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки підозрюваний виховує доньку, яка має інвалідність з дитинства.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження даними протоколу огляду місця події від 24.01.2025 на проїзній частині вул. Чигиринська поблизу буд. № 60/2 та перехрестя з вул. Зелінського в м. Черкаси, схемою та фототаблицею до протоколу, даними протоколу огляду лазерного диску з відеозаписом обставин ДТП від 24.01.2025, фототаблицею до протоколу, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.01.2025, довідкою з КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» ЧОР від 24.01.2025 з виставленим ОСОБА_7 діагнозом.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо існування ризиків переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства, незаконного впливу на свідків.

Суд також враховує, що ризики здійснення підозрюваним спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини відповідно до ст. ст.177, 178 КПК, враховуюючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, наслідком якого постраждала малолітня дитина, суд приходить до висновку, що на даному першопочатковому етапі досудового розслідування існують ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та виходячи з вказаних міркувань такі ризики є реальним та існуючими, враховуючи також ступінь стійкості соціальних зв`язків підозрюваного, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, так як наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи та виправдовує тривалість тримання підозрюваного під вартою, при цьому менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину у сфері службової діяльності, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка станом на 01 січня 2024 року становить 3028 гривні.

При обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, вважається за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, визначити підозрюваному заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн. Саме такий розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом запобігання порушенню процесуальних обов`язків підозрюваним. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

З огляду на викладене, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення.

Керуючись вимогами ст. ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гординівка Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 25 січня 2025 року по 25 березня 2025 року включно із можливістю внесення застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на 2 місяці процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі іншими свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошений 28 січня 2025 року.