Справа №: 671/404/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Волочиську матеріали кримінального провадження № 0000045 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Наркевичі Волочиського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, працює на посаді помічника машиніста тепловозу ТОВ «Наркевицький цукровий завод», неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2024 року у справі № 671/1378/24, яка набрала законної сили 30 липня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Незважаючи на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2024 у справі № 671/1378/24, з якою ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений 22 липня 2024 року, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст. 129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, ОСОБА_4 ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, не виконуючи рішення суду, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, ОСОБА_4 25 січня 2025 року о 20 годині 16 хвилин керував транспортним засобом, а саме: легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21063» із реєстраційним номером з 25-14 ОД поблизу житлового будинку № 55 по вул. Шкільній в с. Бубнівка Наркевицької ТГ Хмельницького району Хмельницької області та був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

06 березня 2025 року прокурор Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. ст. 469-472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Сторони вважають, що для укладення цієї угоди істотне значення мають наступні обставини:

- щире каяття ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання;

- наявність у підозрюваного постійного місця роботи;

- відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання.

Вказані обставини, як зазначено в угоді, можуть бути враховані при призначенні покарання.

Сторони узгодили міру покарання ОСОБА_4 , а саме: за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

З`ясувавши у обвинуваченого, що він цілком розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

- мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом;

та переконавшись в судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, оскільки її умови: не суперечать вимогам закону (обвинуваченому ОСОБА_4 характер обвинувачення є зрозумілим, він вину визнав повністю і беззастережно, його дії за ч. 1 ст. 382 КК України кваліфіковано вірно), умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, тому наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

Таким чином, ОСОБА_4 слід призначити узгоджене сторонами покарання.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 468-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Укладену 06 березня 2025 року між прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 від 27.03.1987 на легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063», номерний знак з НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, повернути ОСОБА_4 ;

- легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063», номерний знак з НОМЕР_2 , який поміщено на зберігання до майданчику зберігання транспортних засобів ВП № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, повернути ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на речові докази, скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1