ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/7255/24
Провадження № 1-в/210/25/25
У Х В А Л А

іменем України

30 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

18 грудня 2024 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить привести покарання у відповідність до чинного законодавства.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 заперечував.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів особової справи та встановлено під час судового розгляду, вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.05.2020 року справа № 209/404/20 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.07.2021 року справа №209/92/16-к ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначеного за цим вироком покарання з призначеним за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської від 15.05.2020 року покаранням у виді обмеження волі строком на 2 роки, що згідно підпункту "б" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає одному року позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року справа №187/725/20 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі частини 4 статті 70, статті 72 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, призначене покарання за даним вироком поглинуто покаранням за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14.07.2021, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 24.04.2020 року ОСОБА_3 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 740,00 грн., його дії кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення. .

Вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинського Дніпропетровської області від 14.03.2023 року справа № 209/3021/20 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, призначене покарання за даним вироком поглинути покаранням за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14.07.2021, та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 покарання відбуте за попереднім вироком від 14.07.2021 Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська, а саме з 25.10.2015 по 09.10.2019, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 його попереднє ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з дня його фактичного затримання 22.07.2020 року до набрання цим вироком законної сили, із розрахунку день за день.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинського Дніпропетровської області від 14.03.2023 року справа № 209/3021/20.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та ст. 190 КК України встановлено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2020 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_6 діяння крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 210 грн. 20 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 210 грн. 20 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, викрадення чужого майна вартістю до 2102 грн. у 2020 році на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння, кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне заволодіння чужим майном шляхом обману чи викрадення майна шляхом крадіжки, вартістю понад 2102 грн. у 2020 році - за ч.1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявністю кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Відповідно до вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року справа №187/725/20, 24.04.2020 року ОСОБА_3 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 740,00 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тому наявні підстави для звільнення від відбування покарання за вказаним вироком відповідно до вимог ч.2 ст. 74 КК України.

Відповідно до вироку Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.05.2020 року справа № 209/404/20 ОСОБА_3 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 125 КК України, вироку Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.07.2021 року справа №209/92/16-к визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року справа №187/725/20 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та вироку Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинського Дніпропетровської області від 14.03.2023 року справа № 209/3021/20 яким ОСОБА_3 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, проте ст. ст. 115, 125, 186, 187 КК України не підпадає під декриміналізації відповідно до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства задовольнити частково.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року справа №187/725/20 привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року

Вважати засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до покарання призначеного йому за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року справа №187/725/20 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70, статті 72 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, призначене покарання за даним вироком поглинуто покаранням за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14.07.2021, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1