Справа № 171/271/24
Провадження № 1-кп/177/45/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000550 від 17.12.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця рф, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має двох малолітніх дітей, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні капітан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , інвалідності не має

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2023 близько 00:15 год, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», знаходячись в одному з житлових приміщень за місцем розташування вказаної військової частини в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом прав та повноважень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 3, 28 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 28, 29, 32, 49, 50, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV та ст. 1, 3, 4, 6, 8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, перебуваючи у стані амфетамінового сп`яніння, на ґрунті особистої неприязні до свого підлеглого - заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_5 , бажаючи продемонструвати свою явну перевагу над підлеглим ОСОБА_5 та утвердити власний авторитет, перевищуючи дисциплінарну владу командира та застосовуючи нестатутні заходи впливу до підлеглого, застосував насильство щодо підлеглого - заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_5 , який спав у вищевказаному приміщенні, що виразилося в здійсненні, з метою залякування останнього, двох пострілів у повітря з табельного пістолета Токарева (ТТ) серійний номер « НОМЕР_2 » у вказаному приміщенні, та у подальшому нанесенні зі значною силою не менше одного удару рукояткою вказаного пістолету в область правої брови ОСОБА_5 , та не менше одного удару ймовірно рукояткою ліхтаря в лобну область ліворуч, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани середньої третини правої брови, синця з набряком м`яких тканин лобної області ліворуч, крововиливу в зовнішні відділи склери правого ока, струсу головного мозку, саден лобної та тім`яної ділянок, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я понад шість днів, але не більше трьох тижнів.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 426-1 КК України за ознаками: застосування насильства щодо підлеглого, вчиненого із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав про часткове визнання вини, не погоджуючись із правовою кваліфікацією вчинених ним дій. Пояснив, що з березня 2022 він проходить військову службу, та в його підпорядкуванні перебувало ряд військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_5 . В грудні 2023 він - ОСОБА_3 відбув у відпустку, з якої повернувся за два дні до вказаних подій. На період його відсутності ОСОБА_5 виконував його обов`язки по службі. Повернувшись з відпустки він зрозумів, що ОСОБА_5 провів ряд змін, зокрема переведення військовослужбовців до іншого батальйону, за цей час відносно нього - ОСОБА_3 керівництвом було оголошено дві догани, чим він був невдоволений, на ґрунті чого між ним та ОСОБА_5 виникли непорозуміння. Зазначав, що напередодні 17.12.2023 між ними вкотре виникла словесна суперечка, в ході якої він робив зауваження ОСОБА_5 , а останній вказав, що певні питання він знає краще. ОСОБА_3 зазначав, що з урахуванням його молодого віку, ОСОБА_5 не сприймав його як командира, що його ображало як людину. Після вечірньої суперечки, кожен з них пішов до місця відпочинку, він - ОСОБА_3 до літньої кухні, а ОСОБА_5 до будинку, де мав спальне місце в одній кімнаті з військовослужбовцем ОСОБА_7 .

Близько 24:00 год він - ОСОБА_3 , будучи ображеним на ОСОБА_5 , пішов до місця його відпочинку, щоб переговорити з приводу ситуації, що склалася, але в подальшому все відбулося спонтанно. Пояснив, що було вже темно, він тримав у руках ліхтар яким підсвічував, в сумці на грудях мав пістолет ТТ, та зайшовши до кімнати де проживав ОСОБА_5 він побачив ОСОБА_8 , який готувався до сну, був у напівзігнутому положенні, повернутим до нього обличчям. Зазначив, що ОСОБА_5 повідомив йому, що «все сказав», що образило його - ОСОБА_3 та швидко наблизившись до ОСОБА_5 він руками наніс ОСОБА_5 два чи три удари в область обличчя, голови, при цьому тримав у руці ліхтар. Коли ОСОБА_5 присів на ліжко, йому - ОСОБА_3 здалося, що потерпілий перебуває у стані сп`яніння та «можливо» ОСОБА_5 тягнеться до зброї, що була біля його ліжка, та маючи намір запобігти чомусь гіршому, він - ОСОБА_3 , здійснив два постріли вгору, після чого одразу покину місце перебування ОСОБА_5 .

Відповідаючи на запитання, обвинувачений зазначав, що потерпілий зброї до руки не взяв, але він - ОСОБА_9 все одно розцінював ситуацію як небезпечну, у зв`язку з чим і здійснив два постріли. При цьому, відповідаючи на запитання суду про те, як він може пояснити отвори у спальнику потерпілого та підлозі, ОСОБА_3 вказав, що події розвивалися стрімко, припускав що двічі стріляв у повітря, а одна куля могла зрикошетити від стелі та потрапити у спальник і підлогу.

ОСОБА_3 пояснив, що визнає факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , але вважав, що нанесення ним ударів ОСОБА_5 відбулося в неробочий час, адже на його переконання вечірній час є більш особистим часом, ніж пов`язаним з військовою службою, та з метою з`ясування особистих відносин, у зв`язку з чим він не згоден з правовою кваліфікацією вчиненого діяння. Інкримінована йому стаття КК України є особливо тяжкою, в дійсності він готовий нести покарання, але за іншою правовою кваліфікацією.

ОСОБА_3 заперечував факт здійснення того вечора пострілу на подвір`ї, пояснював що гільза могла просто випасти, бути відстріляною при перевірці роботи його пістолета в минулому.

ОСОБА_3 заперечив факт перебування в момент вчинення інкримінованих подій в стані сп`яніння, в тому числі наркотичного сп`яніння, при цьому підтвердив факт забору у нього крові в медичній частині за місцем проходження служби та проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР», куди він був доставлений у супроводі співробітників військової служби правопорядку (ВСП). ОСОБА_3 вказав, що з результатами оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння він обізнаний, але їх не визнає, отримані результати пояснити не міг.

Обвинувачений зазначав, що в момент вчинення інкримінованого правопорушення в стані сп`яніння не перебував, після події завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ні алкоголь, ні наркомісткі речовини не вживав, через 5-10 хв після побиття ОСОБА_5 , до нього прийшов військовослужбовець ОСОБА_10 та постійно перебував з ним до приїзду заступника командира військової частини, а в подальшому, приблизно з 10:00 год 17.12.2023 год він постійно перебував під наглядом працівників ВСП.

ОСОБА_3 вказав, що розкаюється у вчиненому, в межах обставин що ним визнаються, просив вибачення у потерпілого, зазначав про готовність відшкодувати потерпілому завдану шкоду та про бажання в подальшому виконувати військовий обов`язок по захисту України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, його вина підтверджується наступними доказами дослідженими судом у змагальному судовому процесі.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 (а.п. 65 т.1), який висловився про підтримання зміненого обвинувачення, суду пояснив, що з 22 листопада 2023 проходив військову службу разом з ОСОБА_3 , який в період з 03.12.2023 по 12.12.2023 перебував у відпустці. Він, ОСОБА_5 , в межах своїх обов`язків по службі оформив матеріали про адміністративні правопорушення щодо декількох підлеглих ОСОБА_3 , 16.12.2023 відбирав у зв`язку з цим пояснення військовослужбовців, та близько 17-18 год 16.12.2023 до нього зайшов знервований, розлючений ОСОБА_3 і вказав, що «ти підеш з ними», з застосуванням нецензурної лексики, після чого швидко вийшов. Коли він, ОСОБА_5 намагався з`ясувати у ОСОБА_3 , чим зумовлена така поведінка, останній лише нецензурно лаявся та конкретної відповіді не надав, але потерпілий зрозумів що військовослужбовці на яких він склав протоколи, були не задоволені та поскаржилися ОСОБА_3 . Після цього, до опівночі 16.12.2023, він та ОСОБА_3 між собою не розмовляли, він ліг спати в кімнаті, де відпочивав і ОСОБА_11 .

Одразу після опівночі, близько 00:10 17.12.2023 різко відкрилися двері його кімнати, куди з ліхтариком зайшов ОСОБА_3 , з нецензурною лайкою та словами «підйом», після чого здійснив постріл у стелю. Після першого пострілу в стелю, ОСОБА_3 почав наносити йому - ОСОБА_5 , який лежав у спальнику, удари в область голови, почергово, пістолетом що був у правій руці ОСОБА_3 , а потім ліхтариком, що він тримав у лівій руці. Потерпілий зазначав, що удари були сильними, цілеспрямованими, нанесені пістолетом ТТ та ліхтариком, що їх обвинувачений тримав у руках. Після нанесення перших ударів, йому вдалося дістати руки зі спальника та прикривати голову. Точної кількості нанесених ударів потерпілий вказати не зміг, але зазначав, що їх було більше трьох. Після нанесення ударів, ОСОБА_12 здійснив ще постріл, зокрема поруч зі спальником потерпілого. Всі вказані події відбувалися дуже швидко, тривали близько однієї хвилини. Після останнього пострілу, він - ОСОБА_5 запитав ОСОБА_3 «за що?», але у відповідь почув лише нецензурну лайку. Потерпілий вказав, що в світлі, яке потрапляло до кімнати через відчинені двері, він стовідсотково впізнав постать ОСОБА_3 , чув його голос, з впевненістю стверджував, що удари йому наносив та здійснював постріли саме ОСОБА_3 . Що постріли здійснювалися саме з пістолета ТТ, він знає, оскільки добре знає характерний звук цієї зброї, також має на озброєнні подібний пістолет. Постріли здійснювалися в приміщенні де він відпочивав.

Після цього, до кімнати зайшов військовослужбовець ОСОБА_10 , який запитав що сталося та прослідував за ОСОБА_3 , щоб заспокоїти його. Потерпілий зазначав, що оглянув себе на предмет наявності вогнепальних поранень, яких не виявив, але його права брова була розсічена, око заливала кров, а в лівій лобній частині була гуля. Він звернувся до медичної частини за медичною допомогою, йому було накладено шви, він перебував на лікуванні близько 6-10 днів. Від вказаних дій ОСОБА_3 , йому було завдано тілесні ушкодження. Зазначав, що особисто ОСОБА_3 після вказаних подій до нього не підходив, не перепросив за вчинене, та лише під час судового розгляду висловив слова вибачення. Потерпілий зазначав, що поведінка ОСОБА_3 в той день не була характерна для тверезої людини, але повноважень на перевірку ОСОБА_12 на стан сп`яніння, особисто він не мав.

Після допиту обвинуваченого, потерпілий категорично заперечив пояснення ОСОБА_3 в частині того, що він - ОСОБА_5 перебував у стані сп`яніння, тягнувся до зброї. Потерпілий наполягав на тому, що саме ОСОБА_3 перебував у стані алко та наркосп`яніння, що підтверджено матеріалами справи. Заперечував пояснення ОСОБА_3 в частині того, що він - ОСОБА_5 на момент входження ОСОБА_13 до кімнати готувався до сну та наполягав на своїх показах про перебування у спальнику, що зумовило те, що він не зміг захищатися та отримав тілесні ушкодження.

В ході судового засідання свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що в грудні 2023, коли ОСОБА_12 повернувся з відпустки, між ним та ОСОБА_5 , що заміняв ОСОБА_12 в період відпустки останнього, виникла словесна сварка з робочих питань, в ході якої ОСОБА_12 кричав на ОСОБА_5 , але суть свідок не розібрав. Після напруженого дня, він пішов відпочивати, в одній кімнаті з ним відпочивав ОСОБА_5 , але вночі він прокинувся від шуму, в його вухах дзвеніло, він чув крики ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , але суть криків не розчув. Все відбувалося дуже швидко. В цей час з кімнати вибігала особа, силует якої він бачив, хто це був точно сказати при допиті не міг, але наполягав на тому, що в кімнаті були голоси саме ОСОБА_12 та ОСОБА_5 .

На питання суду свідок пояснив, що безпосередньо пострілів він не чув, але відчував дзвін у вухах, що характерний тому, що має місце від пострілів зі стрілецької зброї. Після події до кімнати забіг капітан ОСОБА_10 , вони намагалися надати допомогу потерпілому ОСОБА_5 , оскільки в нього текла кров по обличчю, в подальшому він побачив два отвори один в стелі, а інший у підлозі приміщення, при цьому обидва біля ліжка ОСОБА_5 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що 17.12.2023 близько 00:20 год, вона отримала дзвінок від ОСОБА_5 , який будучи стривоженим, просив про допомогу. Запитавши, де він знаходиться, вона виїхала до нього, щоб надати медичну допомогу. Прибувши на місце, вона побачила ОСОБА_5 , обличчя якого було в крові та він повідомив, що під час його сну, його побив командир ОСОБА_3 . Доставивши ОСОБА_5 до медичної частини, йому надана медична хірургічна допомога, оскільки в ділянці правої брови була наявна рана зірчатоподібної форми, рана оброблена та накладено п`ять швів, взято кров на алкоголь, що є обов`язковим при отриманні військовослужбовцем травм. ОСОБА_5 було поміщено на стаціонарне лікування. Пізніше, близько 02:00 год до медичної частини, в супроводі підполковника ОСОБА_16 та військовослужбовця ОСОБА_17 , доставлено ОСОБА_3 , якого було оглянуто та жодних тілесних ушкоджень не виявлено, у ОСОБА_3 взято забір крові, що опечатано та направлено до Кіровоградського бюро СМЕ.

Свідок пояснила, що забір крові здійснювався як на алко, так і наркотичні речовини. За результатами проведених досліджень, у ОСОБА_5 алкоголю виявлено не було, а у ОСОБА_3 показник алкоголю перевищував два проміле. Через давність подій свідок достеменно не пам`ятала чи було виявлено у ОСОБА_3 наркотичне сп`яніння. Відповідаючи на запитання зазначила, що в лівій лобній частини голови ОСОБА_5 була припухлість, а через добу проявився синець, біля правого ока також проявився синець. Про події отримання травми ОСОБА_5 повідомляв, що йому наносилися удари руків`ям пістолету в область обличчя, а також здійснення пострілів. ОСОБА_3 про події отриманням травм ОСОБА_5 не розголошувався.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що після опівночі, в грудні 2023 року, точну дату не зміг згадати, коли він проходив військову службу з ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , знаходячись в селі Криворізького району Дніпропетровської області, він відпочивав у сусідній з ОСОБА_5 кімнаті, та почув постріл і крики ОСОБА_3 і ОСОБА_5 . Прибігши до кімнати де відпочивав ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , він побачив закривавленого ОСОБА_5 та отвір у стелі. ОСОБА_5 повідомив, що йому завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , який вже в той час вийшов з кімнати. Він - ОСОБА_18 пішов до літньої кухні, де перебував ОСОБА_3 , побачив останнього сидячим на дивані з пістолетом ТТ. Він розпочав розмову з ОСОБА_3 , який повідомив що саме він здійснив постріли, його пістолет є зарядженим, але в нього - ОСОБА_18 , він стріляти не буде, після чого свідок отримав дозвіл та роззброїв ОСОБА_3 , відібравши та розрядивши пістолет. Вказав, що особисто він чув один постріл, але виявилося, що їх було два, оскільки виявлено отвір і в підлозі. Розряджаючи пістолет ОСОБА_13 , він не перевірив скільки патронів було в обоймі. Свідок пояснив, що близько двох годин перебував з ОСОБА_3 до приїзду працівників морально-психологічного забезпечення, вів з ним розмови, в ході яких ОСОБА_3 пояснював, що здійснив постріли, повівся так з ОСОБА_5 через те, що він - ОСОБА_5 «не такий офіцер» та «заслужив». В його присутності ОСОБА_3 нічого забороненого не вживав, ні алкоголю, ні наркотиків. ОСОБА_18 пояснив, що разом з військовослужбовцями з морально-психологічного забезпечення супроводжував ОСОБА_3 для забору аналізів.

Крім вищевказаних доказів, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджена письмовими матеріалами кримінального провадження.

Відомості про вчинення вказаного правопорушення внесено до ЄРДР 17.12.2023 о 13:40 год, за правовою кваліфікацією ч.5 ст. 426-1 КК України (а.п. 1 т.1).

З витягу ЄРДР у кримінальному провадженні 0000550 від 17.12.2023, слідує що кримінальне провадження розпочато за правовою кваліфікацією ч.5 ст. 426-1 КК України, за обставин здійснення ОСОБА_3 пострілів з пістолету ТТ у стелю приміщення де перебував підлеглий ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_3 наносив удари по голові ОСОБА_5 , чим вчинив насильство відносно останнього. Вогнепальна зброя відібрана у ОСОБА_3 ст. лейтенантом ОСОБА_18 (а.п. 1, 117 т.1). Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали повідомлення ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області на адресу Криворізької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони від 17.12.2023 та повідомлення ВЧ НОМЕР_3 (відділення ВСП) на адресу керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, щодо наявності в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення за ч.5 ст. 426-1 КК України, за подією завдання 17.12.2023 ушкоджень підлеглому по службі ОСОБА_5 . Згідно повідомлення ВП № 10, капітан ОСОБА_3 перебував з ознаками алкогольного (наркотичного) сп`яніння (а.п. 9, 32 т.1).

Доводи сторони захисту щодо недопустимості повідомлення про наявність ознак кримінального правопорушення (а.п. 9) як доказу, через відсутність у листі даних щодо кількості аркушів матеріалів перевірки, які були додатками, суд розцінює критично, як безпідставні, оскільки не зазначення кількості аркушів додатків, не спростовує змісту документа - повідомлення, що містить всю необхідну та достатню інформацію для внесення відомостей до ЄРДР. Вищевказаний недолік документа не є підставою для визнання його недопустимий доказом.

Постановою керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 17.12.2023 підслідність вказаного провадження визначена слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Дніпрі) розташованого у м. Полтава (а.п. 7 т.1).

Як слідує з наказів, що стосуються проходження військової служби ОСОБА_5 , він згідно наказу командира вч НОМЕР_1 № 50 від 12.03.2022 призначений заступником командира автомобільної роти з морально-психологічного забезпечення, шпк «старший лейтенант», а 15.11.2023 ОСОБА_5 призначений заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення мінометної батареї вч НОМЕР_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 15.11.2023 № 245. Вказана посада прийнята ОСОБА_5 18.11.2023, згідно наказу командира вч НОМЕР_1 від 18.11.2023 № 327 (а.п. 15-17 т.1). За час проходження військової служби ОСОБА_5 характеризувався позитивно (а.п. 18 т.1).

ОСОБА_3 (а.п. 22 т.1) наказом начальника регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сил територіальної оборони ЗС України № 151 від 30.07.2023 призначено командиром мінометної батареї управління окремої бригади територіальної оборони, шпк «капітан». Посада прийнята ОСОБА_3 10.08.2023, згідно наказу командира вч НОМЕР_1 № 225 від 10.08.2023 (а.п. 23-25, 154-155 т.1). За час проходження військової служби, ОСОБА_3 характеризувався посередньо (а.п. 26, 157, 181 т.1).

Як слідує з матеріалів долучених до повідомлення про вчинення правопорушення (а.п. 9-30 т.1), зокрема книги обліку хворих в амбулаторії НОМЕР_1, о 0:30 год 17.12.2023 за медичною допомогою звернувся ОСОБА_5 , в якого зафіксовано забійну рану правої надбрівної ділянки, здійснено забір крові на алкоголь та оформлено в стаціонар з повторним оглядом о 09:00 год. О 02:10 год 17.12.2023 до амбулаторії НОМЕР_1 прибув ОСОБА_3 , якому проведено огляд та здійснено забір крові (а.п. 10-11 т.1).

Факт надання медичної допомоги ОСОБА_5 в медичній частині вч НОМЕР_1 підтверджується медичною характеристикою ОСОБА_5 та довідкою начальника медичної служби вч НОМЕР_1 - капітана медичної служби ОСОБА_19 від 17.12.2023. Згідно вказаних документів, ОСОБА_5 звернувся за медичною допомогою близько 00:30 год 17.12.2023, зі скаргами на головний біль, запаморочення, наявність рани над правим оком та в лівій лобній ділянці, був госпіталізований. ОСОБА_5 встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку ?, забій м`яких тканин лівої лобної ділянки та забійна рана правої надбрівної дуги (а.п. 19-20, 64 т.1). Згідно довідки КП «КМКЛ № 2» КМР ОСОБА_5 був оглянутим лікарем нейрохірургом за отриманим направленням (а.с. 74 т.1).

Довідками начальника медичної служби вч НОМЕР_1 від 17.12.2023 ОСОБА_20 підтверджується те, що ОСОБА_3 о 02:00 год 17.12.2023 був доставлений до медичної підрозділу в супроводі заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення, з метою огляду на стан алкогольного сп`яніння. Скарг ОСОБА_3 не висловлював, будь-яких пояснень не надавав, обставини події не розголошував. Від нього відчувався запах алкоголю з ротової порожнини, в позі Ромберта нестійкий, пальценосову пробу виконував з промахуваннями, координація та чіткість мовлення порушені, активно жестикулював, робив різкі, розмашисті рухи. За психічним станом був знервований, періодично проявляв спалахи агресії, емоційні прояви не стійкі, поводив себе зухвало, мислення не критичне. Діагноз: Алкогольне сп`яніння? У ОСОБА_3 здійснено забір крові, яка упакована та надіслана до КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ» (а.п. 27, 63, 156 т.1).

Протоколом огляду місця події від 17.12.2023, з фототаблицею, підтверджується, що при огляді території приватного будинку 62 по вул. Центральній в селі В. Костромка Криворізького району Дніпропетровської області, проведеного з дозволу власника та в присутності законного володільця (а.п. 35, 36, 58-59 т.1), всередині будинку виявлено приміщення № 5 з трьома ліжками, серед яких одне ліжко - конструкція з двох дерев`яних билець коричневого кольору та панцерним матрацом із металу сірого кольору, на якому розташовувався матрац та подушка білого кольору з візерунком коричневого кольору, а на матраці знаходився спальний мішок зеленого кольору, в якому виявлено отвір розміром 5 мм (під час дослідження протоколу огляду, потерпілий ОСОБА_5 вказав, що це його ліжко, його місце для відпочинку). Над ліжком, у стелі, на відстані 58 см від ближньої лівої стіни відносно входу до приміщення № 5 та на відстані 30 см від дальньої лівої стіни виявлено отвір діаметром 4 см. Під ліжком, у підлозі, на відстані 74 см від лівої ближньої стіни відносно входу у приміщенні № 5 та на відстані 61 см дальньої лівої стіни виявлено отвір діаметром 15 мм. З правого боку від ліжка, біля дальньої лівої стіни відносно входу до приміщенні номер 5, розташовано дерев`яний комод коричневого кольору, під яким на відстані 145 см від правої стіни, що протилежна входу до приміщення № 5 та на відстані 14 см від лівої дальньої, на підлозі виявлено гільзу довжиною 25 мм зі слідами кіптяви, радіусом зі сторони капсуля 10 мм, діаметром з іншого боку 9 мм, з маркуванням 539;48, капсуль гільзи з пошкодженням у виді заглиблення. На протилежній від входу до приміщення № 5 стіні, приблизно посередині, над іншим ліжком даної кімнати, розташовувалася полиця з дерева з камуфляжними речами, на яких на відстані 20 см від вказаної стіни, де висить полиця, та на відстані 164 см від дальньої лівої стіни відносно входу до приміщення № 5, виявлено гільзу № 2 з маркуванням 539;48, довжиною 25 мм, діаметром зі сторони капсуля 10 мм та 9 мм з іншого боку, що мала сліди кіптяви, з деформацією капсуля у вигляді заглиблення.

У вказаному приміщенні № 5, начальник відділення об`єднаної вогневої підтримки вч НОМЕР_1 ОСОБА_18 добровільно видав для огляду пістолет марки «Тульський-Токарєв» 1943 р.в (а.п. 59 т.1), серія НОМЕР_2 , чорного кольору, з металу, з пластиковою вставкою в рукоятці, а також два магазини від вказаного пістолету, один магазин з металу чорного кольору з двома патронами калібру 7,62х25 ТТ, знизу маркування «991», збоку маркування «КИ 3500», патрони мають маркування «539;48»; другий магазин з металу чорного кольору та з патронами калібру 7,62х25 у кількості 8 штук, магазин з маркуванням знизу «2609»; хм943, маркування збоку « НОМЕР_2 », патрони з маркуванням «539;48». Розрядження проведено ОСОБА_18 самостійно. З рукоятки пістолета, за допомогою «зонд тампона» відібрано зразки потожирових слідів, що вилучені до паперового пакету, що опломбовано пломбою № РР-0091677 Національна поліція України.

У кімнаті № 2 вказаного будинку, на столі з ноутбуком та принтером, виявлено ліхтарик марки «PELI» з металу чорного кольору, що вилучено до спецпакету KIV 2149365 (що як зазначав у судовому засіданні ОСОБА_3 , належить особисто йому, не є майном військової частини), а на подвір`ї вказаного домоволодіння біля паркану на куті будинку виявлено гільзу з маркуванням «539;48» довжиною 25 мм, діаметром біля капсуля 10 мм, з іншого доку діаметром 9 мм, зі слідами кіптяви, з пошкодженням капсуля у вигляді поглиблення. Гільза вилучена до спецпакету KIV 2149372.

В ході огляду також вилучено: фрагмент стелі з отвором, що поміщено до спецпакету KIV 2149361; кулю, що вилучена зі стелі оглянуто та поміщено до спецпакету KIV 2149360; фрагмент підлоги з дерева з отвором вилучено до спецпакету WAR 1205987; кулю, що виявлено у підлозі оглянуто та вилучено до спецпакету KIV 2149362; гільзу з під комода вилучено до спецпакету KIV 2149368, а гільзу виявлену на полиці - до спецпакету KIV 2149364; пістолет марки «Тульський-Токарєв», з двома магазинами вилучено до спецпакету WAR 1285645; патрони у кількості 10 штук оглянуто та вилучено до спецпакету WAR 1205986 (а.п. 36-57 т.1). Вилучене визнано речовим доказом, відповідно до постанови від 01.02.2024 (а.п. 226-228 т.1).

Відповідно до протоколу огляду речових доказів від 26.12.2023, проведеного за участі судового експерта-імунолога КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР, було оглянуто пістолет марки «ТТ» та ліхтар марки «Peli», вилучені 17.12.2023 в ході вищевказаного огляду. З рукоятки пістолета, двох магазинів та ліхтаря, експертом за допомогою марлевих серветок зроблено змиви, що висушені та упаковані до двох паперових конвертів з відповідними написами. Після огляду, пістолет «ТТ» № НОМЕР_2 з двома магазинами, упаковано до сейф-пакету № В1024600, а ліхтар марки «Peli» упаковано до сейф-пакету ДБР № S 2038367 (а.п. 184-188 т.1).

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 3 від 29.12.2023, на марлевих серветках (об. № 3-6, зі змивами з пістолета та двох магазинів) наявність крові не встановлена, на марлевих серветках (об. № 1-2 змиви з ліхтаря) наявність крові не встановлена, на зонд-тампоні з пістолету марки «Тульський-Токарев» № НОМЕР_2 (об № 7) наявність крові не встановлена (а.п. 192-196 т.1).

Відповідно до висновку судової експертизи зброї № СЕ-19/104-24/815-БЛ від 16.01.2024, пістолет виявлений 17.12.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 та прибудинкової території, виготовлений промисловим способом (СРСР), є нарізною вогнепальною зброєю 7,62 мм самозарядним пістолетом Токарева (ТТ), калібру 7,62 мм (7,62х25), серійний номер « НОМЕР_2 », 1943 року виготоволення. Пістолет до стрільби придатний; Гільзи з сейфпакетів НПУ № KIV2149368, KIV2149372, KIV2149364, кожна, вилучені за вищевказаною адресою, не є боєприпасом, є складовою частиною патрону - стріляною гільзою 7,62 мм пістолетного патрону центрального бою до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм (пістолети Токарєва (ТТ), пістолети-кулемети Дегтярьова (ППД), Шпагіна (ППШ), Судаєва (ППС). Надані гільзи стріляні з наданого на дослідення 7,62 мм самзарядного пістолету Токарева (ТТ) серійний номер « НОМЕР_2 », 1943 р.в; дві кулі, відповідно з сейф-пакетів НПУ № KIV2149360 та № KIV2149362, що вилучені там же, не є боєприпасами, є складовою частиною патрону - вистріляною кулею 7,62 мм пістолетного патрону центрального бою до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм (в тому числі пістолети Токарєва (ТТ)). Надані кулі витріляні з наданого на дослідження 7,62 мм самозарядного пістолету Токарева (ТТ), серійний номер « НОМЕР_2 », 1943 р.в (а.п. 203-212 т.1).

Висновком експертизи зброї № СЕ-19/104-24/811-БЛ від 09.01.2024 підтверджується, що десять патронів, вилучених 17.12.2023 в ході проведення огляду місця події, виготовлені промисловим способом, є боєприпасами 7,62 мм пістолетними патронами зразка 1930 року. Патрони призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм: пістолет «ТТ», пістолетів -кулеметів «ППШ», «ППС», «ППД» (а.с. 219-222 т.1).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 27.12.2023, проведеного з потерпілим ОСОБА_5 , в присутності понятих та статиста, з застосуванням фотографування, потерпілий ОСОБА_5 детально відтворив події 17.12.2023, коли на нього здійснив напад ОСОБА_3 . Зокрема потерпілий вказав, що ОСОБА_3 зайшовши до кімнати засвітив ліхтарем йому в обличчя, здійснив постріл з пістолета у стелю над його головою, після чого тримаючи пістолет у правій руці, а ліхтар у лівій руці, почергово наносив удари ліхтарем та рукояткою пістолета в область його голови, нанісши не менше одного удару рукояткою пістолета у праву брову та не менше одного удару ліхтарем у ліву частину лобу. Потерпілий в ході слідчого експерименту відтворив механізм та локалізацію нанесення йому ударів ОСОБА_3 . Потерпілий вказав, що його руки були у спальнику, а тому він не зміг миттєво зреагувати на нанесення ударів та захиститися. Після події, він одразу зафіксував отримані травми шляхом фотографування, фотознімки надав для долучення до матеріалів кримінального провадження (а.п. 135-140 т.1).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 № 2004 від 29.12.2023, у ОСОБА_5 була наявна забійна рана середньої третини правої брови, синець з набряком м`яких тканин лобної області ліворуч, крововилив в зовнішні відділи склери правого ока, струс головного мозку, садна лобної та тім`яної ділянок. Виявлені тілесні ушкодження, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, яким могла бути як озброєна так і неозброєна рука, взута нога, або інший предмет з такими ж властивостями, за механізмом - забійна рана і синець - удар (удар-стиснення), а садна - тертя-ковзання. Судово медичні дані, за якими можливо було б ідентифікувати індивідуальні властивості травмуючого предмету немає. Спеціальні ознаки травмуючого предмета в даному конкретному випадку не відобразилися. Виникнення всіх тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з височини власного зросту виключається. Судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_5 спричинені випадково, при самокаліченні немає. Давність виявлених тілесних ушкоджень (крововилив в склеру правого ока, дані медичних документів) може відповідати 17.12.2023, вони могли виникнути при механізмі, на який вказав сам потерпілий під час проведення слідчого експерименту, що не суперечить судово-медичним даним (а.п. 148-150 т.1)

Згідно матеріалів службового розслідування за фактом вчиненого капітаном ОСОБА_3 правопорушення, наданого правоохоронним органам в порядку ст. 93 КПК України (а.п. 151-183 т.1), за результатами службового розслідування проведеного на виконання вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.12.2023 № 558 «Про призначення службового розслідування» (а.п. 166-167 т.1), складено акт службового розслідування, затверджений командиром вч НОМЕР_1 25.12.2023 (а.с. 168-168 т.1), згідно висновків якого, в діях ОСОБА_3 за подіями неправомірної поведінки відносно ОСОБА_5 , наявні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України. Вирішено, що копії матеріалів службового розслідування підлягають направленню до Третього СВ ТУ ДБР розташованого в м. Полтава. В ході службового розслідування було отримано пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , отримано результати судово-медичного дослідження, за результатами яких встановлено неправдивість пояснень ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_5 мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння та мав намір принести шкоду його життю і здоров`ю, тому він і використав особисту вогнепальну зброю, а тілесні ушкодження ОСОБА_5 не наносив. В ході службового розслідування встановлено, що саме ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, в його крові виявлено етиловий спирт 2,36 г/дм3, а за результати його медичного огляду в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР встановлено перебування ОСОБА_3 у стані амфетамінового сп`яніння. У ст. лейтенанта ОСОБА_5 спирти не виявлені (а.с. а.п. 161-165 т.1). Матеріали службового розслідування містять виписки з актів судово-медичного дослідження КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи», куди було направлено на дослідження зразки крові ОСОБА_3 та ОСОБА_5 : № 4414 відносно ОСОБА_5 , згідно якого за результатами судово-медичного дослідження зразка крові ОСОБА_5 не виявлені спирти та алкалоїди опію (а.п. 178 т.1); № 4415 відносно ОСОБА_3 , згідно якого в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в кількості 2,36 г/дм3 та не виявлені наркотичні алкалоїди опію - морфін, кодеїн, їх синтетичні аналоги. Дослідження крові на наявність інших наркотичних речовин, згідно Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) …, затвердженого наказом МОЗ України № 6 (додаток № 1) від 17.01.1995 не проводилося, у зв`язку з недостатньою кількістю об`єкту (а.п. 179 т.1).

Як слідує з висновку КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, о 21.40 год 17.12.2023 проведено огляд ОСОБА_3 , за результатами якого встановлено, що він перебував у стані амфетамінового сп`яніння (а.п. 98, 180 т.1).

17.12.2023 ОСОБА_3 , у присутності захисника, надав слідчому ДБР заяву про відмову від добровільного надання біологічних зразків для проведення експертиз, у зв`язку з недоцільністю (а.п. 119 т.1).

Спеціаліст - лікар «Криворізької багатопрофільної лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР ОСОБА_22 , яка складала висновок про результати огляду з метою встановлення сп`яніння ОСОБА_3 , суду пояснила, що нею дійсно проводився медичний огляд ОСОБА_3 на стан наркотичного сп`яніння та о 21:40 год 17.12.2023 здійснено забір матеріалу для токсикологічного дослідження. Пояснила, що огляд ОСОБА_3 здійснювався за направленням військової служби правопорядку (ВСП), що зберігається у матеріалах справ лікарні, ОСОБА_3 був доставлений до лікарні у супроводі працівників ВСП та пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, надав матеріал на дослідження. Спеціаліст пояснила, що для встановлення стану наркотичного сп`яніння обов`язково проводиться токсикологічне дослідження в клінічній лабораторії. Результати токсикологічного дослідження ОСОБА_3 отримані з лабораторії 19.12.2023, у зв`язку з чим вказана інформація внесена лікарем до висновку. ОСОБА_22 підтвердила достовірність інформації зафіксованої у складеному нею висновку від 17.12.2023, а саме підтвердила факт перебування ОСОБА_3 на момент огляду в стані амфетамінового сп`яніння. На питання прокурора, спеціаліст пояснила, що інтоксикація амфетаміном зберігається в організмі людини близько двох діб (а.п. 98 т. 1).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.12.2023, ОСОБА_3 був затриманий о 17:30 год 17.12.2023, на підставі ст. 208 КПК України (а.п. 99 т.1). 17.12.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч.5 ст. 426-1 КК України (а.п. 108-114 т.1), 07.02.2024 ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (а.п. 8-22 т.2). Від надання показів на стадії досудового розслідування ОСОБА_3 відмовлявся (а.п. 22 т.2).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2023 у справі № 203/7490/23 провадження 1-кс/0203/5024/2023, відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 17.12.2023 по 14.02.2024 (а.п. 131-134 т.1).

Доводи обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_5 в момент його входження до кімнати не відпочивав, не перебував у спальнику, а порався біля ліжка, в подальшому тягнувся до зброї, що й зумовило здійснення ним - ОСОБА_3 пострілів, суд розцінює критично, оскільки вони спростовуються поясненнями потерпілого, який не має підстав оговорювати обвинуваченого, його пояснення є логічними та послідовними на всіх стадіях кримінального провадження, узгоджуються з поясненнями наданими в рамках службового розслідування, узгоджуються з характером отриманих тілесних ушкоджень та іншими доказами по справі. Пояснення потерпілого узгоджуються й з поясненнями свідка ОСОБА_10 , який пояснював, що спочатку пролунав постріл, а потім мали місце крики ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , а також з поясненнями свідка ОСОБА_7 , який пояснював, що будучи в стані сну, прокинувся від шуму у вухах зумовленого пострілом зі стрілецької зброї, чув крики ОСОБА_13 та ОСОБА_8 . Натомість пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 в цій частині є непослідовними, суперечливими, адже надаючи пояснення в рамках службового розслідування він не повідомляв про те, що нібито ОСОБА_5 «можливо тягнувся до зброї», зазначав що тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не наносив, а в судовому засіданні визнаючи факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , він вже виказував версію про те, що ОСОБА_8 тягнувся до зброї, що категорична заперечував потерпілий.

Критично суд оцінює й доводи обвинуваченого про те, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, адже вказане спростовано матеріалами службового розслідування.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого про те, що він завдав тілесні ушкодження потерпілому з особистих мотивів, а не як підлеглому по військовій службі, адже ОСОБА_3 перебуваючи на військовій службі, будучи командиром та маючи у підпорядкуванні ряд військовослужбовців, в тому числі заступника з морально-психологічної роботи, достеменно знав про введення в Україні воєнного стану, був обізнаний з положеннями законодавства щодо того, що несення військової служби не припиняється настанням вечірнього часу, не має військова служба в умовах воєнного стану й вихідних. Більш того, як було встановлено в судовому засіданні, зокрема з матеріалів службового розслідування, в ході якого сам ОСОБА_3 надавав пояснення про те, що зайшов до ОСОБА_5 для проведення «бесіди відносно службової діяльності», а також з пояснень потерпілого та свідків, інкримінованим подіям передували складні відносини між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , напередодні ввечері вони мали сварку з приводу діяльності по військовій службі, ОСОБА_3 був невдоволеним як командир, та як пояснював суду сам ОСОБА_3 він йшов до ОСОБА_5 вирішити питання по службі, а не якісь особисті питання.

Суд оцінивши докази по справі, вважає, що діям ОСОБА_3 надана вірна правова кваліфікація.

На переконання суду, такі пояснення ОСОБА_3 , його незгода з правовою кваліфікацією, є позицією захисту з метою уникнення відповідальності за фактично вчинені насильницькі дії щодо підлеглого, з застосуванням зброї, в умовах воєнного стану.

Разом з тим, суд вважає недоведеним перед судом поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_3 17.12.2023 здійснював постріл на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, з метою продемонструвати свою явну перевагу над потерпілим ОСОБА_5 , утвердити власний авторитет, залякати потерпілого, адже обвинувачений ОСОБА_3 заперечував факт здійснення такого пострілу 17.12.2023 з вище вказаною метою, а свідок ОСОБА_14 пояснював, що подвір`я вказаного домоволодіння містить багато гільз, адже вони щоночі здійснюють постріли по «шахедах». Свідок ОСОБА_10 зазначав, що на момент роззброєння ОСОБА_3 він не перераховував кількість патронів у магазині, в ході огляду видав два магазини до пістолета ТТ ОСОБА_3 , один з яких містив 8 патронів, а інший лише два патрони. Потерпілий ОСОБА_5 пояснював, що 17.12.2023 ОСОБА_3 здійснював постріли саме в приміщенні де він - ОСОБА_5 відпочивав, саме у вказаному приміщенні в ході огляду було виявлено дві кулі та дві гільзи від пістолета ТТ ОСОБА_3 . Враховуючи викладене, суд вважає доведеним перед судом, поза розумними сумнівом, здійснення ОСОБА_3 за встановлених обставин та з вищевказаною метою, саме двох пострілів у приміщенні де відпочивав потерпілий ОСОБА_5 . Саме на здійсненні ОСОБА_3 двох пострілів вказував прокурор у судовому засіданні при зміні формулювання обвинувачення, вказуючи про не доведення факту здійснення третього пострілу, а тому суд виключає з формулювання зміненого обвинувачення вказівку на те, що ОСОБА_3 здійснив «не менше двох пострілів у повітря з табельного пістолету ТТ серійний номер « НОМЕР_2 », один з яких здійснив на подвір`ї, а два у вказаному приміщенні» та викладає обвинувачення в частині, що є доведеною перед судом, а саме що ОСОБА_3 17.12.2023, з вищевказаних мотивів та мети, було здійснено саме два постріли у повітря з табельного пістолета Токарева (ТТ) серійний номер « НОМЕР_2 » у вказаному приміщенні. Вказане не впливає на правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення та не погіршує становище обвинуваченого.

Доводи ОСОБА_3 в частині того, що він не перебував на момент вчиненні інкримінованих діянь у стані наркотичного сп`яніння (в межах висунутого обвинувачення), суд розцінює критично, оскільки вони спростовуються висновком КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у відповідності з яким ОСОБА_3 станом на 21:40 год 17.12.2023 перебував у стані амфетамінового сп`яніння. Дані вказаного висновку в ході судового засідання підтвердила допитана в якості спеціаліста лікар ОСОБА_22 .

Стороною захисту подано клопотання про визнання недопустимим доказом висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, через те, що ОСОБА_3 доставив на огляд військовослужбовець, в той час як ОСОБА_3 був затриманий о 17:30 год 17.12.2023 та не міг перебувати разом з військовослужбовцями. Також захисник вважав обставиною, що свідчить про недопустимість доказу те, що у висновку вказано «на підставі даних, що містяться в акті огляду особи, що керує ….. проведеному о 16 год 00 хв 19.12.2023», хоча обстеження могло бути проведеним лише 17.12.2023. ОСОБА_3 не надавав слідчому згоди на відібрання біологічних зразків, примусово вони відібрані не були, тому він не міг пройти жодне медичне обстеження.

Також захисник вважав недопустимим доказом копію виписки з акту судово-медичного дослідження № 4415 від 22.12.2023, адже ОСОБА_3 не надавав згоди на надання біологічних зразків, а постанова прокурора про примусове відібрання зразків відсутня в матеріалах справи, прізвище обвинуваченого у вказаному документі вказано як « ОСОБА_23 », а не « ОСОБА_13 », в його крові наркотичні засоби не виявлено.

Сторона захисту клопотала про визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події від 17.12.2023 через те, шо слідчий не повідомив всіх учасників огляду про проведення технічної фіксації, порядку її застосування, не зазначив у протоколі особу яка здійснювала технічну фіксацію, пристрій та носій на який здійснювалася фіксація; протокол не було підписано всіма учасниками, зокрема не підписано спеціалістом ОСОБА_24 ; додатки до протоколу належним чином не засвідчені підписами учасників огляду, хоча відображені в протоколі (а.с. 1-3 т. 2).

Вирішуючи питання щодо допустимості доказів по справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Подібні висновки з питань оцінки допустимості доказів, викладено зокрема в постанові ВП ВС від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17, та системно застосовуються в судовій практиці.

За встановлених судом обставин даної справи, суд критично оцінює доводи сторони захисту про недопустимість як доказу висновку КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР» від 17.12.2023 щодо ОСОБА_3 , яким встановлено факт перебування його на момент огляду в стані амфетамінового сп`яніння, адже вказаний висновок складено в порядку визначеному законодавством, факт проходження огляду підтвердив у судовому засіданні сам ОСОБА_12 , а також лікар ОСОБА_25 . Доводи захисту про те, що ОСОБА_12 не міг проходити вказаний огляд, оскільки був затриманий, відповідно не міг перебувати в супроводі працівників ВСП та проходити огляд за направленням ВСП, суд розцінює критично, оскільки як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_12 на момент інкримінованих подій був військовослужбовцем, а тому його конвоювання у супроводі військових узгоджуються з нормами законодавства. Більш того, як слідує з матеріалів справи, вищевказаний огляд здійснено в рамках службового розслідування проведеного на виконання Порядку проведення службового розслідування у ЗС України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 № 608, а тому доставлення ОСОБА_3 до медичної установи працівниками ВСП та проведення огляду на підставі направлення ВСП, не суперечить вимогам законодавства.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не надав добровільну згоду слідчому на відібрання зразків для експертиз, суд до уваги не приймає, оскільки такі зразки слідчим не відбиралися і експертизи не проводилися. Як встановлено судом, ОСОБА_3 добровільно надав біологічні зразки, пройшов огляд на стан сп`яніння в рамках службового розслідування, проведеного згідно Порядку затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 № 608, що ним не заперечувалося.

Матеріали службового розслідування за фактом вчинення ОСОБА_3 правопорушення за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України, проведеного в період з 17.12.2023 по 25.12.2023, що містять в тому числі висновком про результати медичного огляду ОСОБА_3 в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР (а.п. 159-183, 180 т.1), отримані органом досудового розслідування в порядку ч. 2 ст. 93 КПК України, шляхом їх витребування у командування військової частини, що узгоджується з вимогами законодавства.

Доводи сторони захисту щодо суперечностей у датах, зафіксованих у висновку, (17.12.2023 та 19.12.2023), спростовані поясненнями спеціаліста, а саме про те, що забір матеріалу у ОСОБА_3 здійснено 17.12.2023, а 19.12.2023 це дата, коли отримано результати клінічного токсикологічного дослідження.

Отже, обставин, які б свідчили про порушення конституційних прав ОСОБА_3 , під час проходження ним вищевказаного огляду, судом не встановлено, про жодний тиск він не заявляв. Огляд на стан сп`яніння проведено в порядку визначеному законодавством, в рамках службового розслідування військової частини, висновок про стан сп`яніння як письмовий доказ отримано з дотриманням порядку визначеного ст. 93 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недопустимим як доказу висновку КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР від 17.12.2023.

Щодо виписки з акта судово-медичного дослідження № 4415 від 22.12.2023, якою встановлено факт перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння (а.п. 179 т.1), то по-перше вказаний акт містить лише інформацію про перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння, що не ставиться у вину обвинуваченому в межах сформованого обвинувачення, а також містить інформацію про те, що дослідження крові на наявність інших наркотичних речовин (відмінних від алкоїдів опію та їх синтетичних речовин) не проводилося у зв`язку з недостатньою кількістю об`єкту. По-друге, вказаний акт отримано в рамках службового розслідування, ОСОБА_3 добровільно надав зразки матеріалу для проведення огляду в рамках службового розслідування, про жодний тиск не заявляв, що підтверджував як сам ОСОБА_3 , так і свідок ОСОБА_26 . Зазначення в акті прізвища « ОСОБА_23 » замість « ОСОБА_13 », на переконання суду, з урахуванням змісту матеріалів службового розслідування, пояснень самого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_15 , про факти відібрання матеріалів для дослідження, свідчить саме про допущення очевидної описки в написанні прізвища. Отже, судом не встановлено підстав для визнання вказаного доказу недопустимим.

Доводи сторони захисту про недопустимість протоколу огляду від 17.12.2023 та похідних від нього доказів, суд розцінює критично, адже протокол огляду місця події проведено з дотриманням вимог ст. 233 КПК України, за присутності та добровільної згоди законного володільця приміщення (а.п. 35, 58 т.1). В протоколі вказано дані про учасників процесуальної дії, зокрема про понятих, спеціаліста-криміналіста ОСОБА_24 , законного володільця приміщення, про роз`яснення учасникам їх процесуальних прав, що в тому числі посвідчено їх підписами на першому аркуші протоколу (а.п. 36 т.1). Протокол містить інформацію про застосування в ході процесуальної дії фотоапарату марки Canon L 830, що спростовує доводи сторони захисту про відсутність цієї інформації у протоколі. Протокол, що містить підписи учасників процесуальної дії, зокрема понятих та законних володільців приміщення де проходив огляд, не містить жодних зауважень до протоколу. В протоколі вказано, що до нього додають фотокартки та дві плансхеми, що відповідає дослідженим матеріалам справи. Кожна план-схема підписана слідчим та понятими.

Відсутність у протоколі огляду місця події та план-схемах до нього підпису спеціаліста, що не узгоджується з положеннями ч.5 ст. 104, ч.3 ст. 105 КПК України, як і непосвідчення фототаблиці, що є додатком до протоколу огляду, в порядку ст. 105 КПК України, на переконання суду, не є достатньою підставою для визнання недопустимим доказом вищевказаного протоколу огляду, адже зміст протоколу детально відображає всі елементи, що були зафіксовано на фототаблиці, всі докази, що були виявлена та вилучені в ході огляду місця події, а сам протокол та план-схеми, зміст яких узгоджується зі змістом протоколу та фототаблицями, підписані слідчим, понятими та законними володільцями приміщення, без будь-яких зауважень до протоколу. Відповідно, допущені слідчим порушення порядку засвідчення додатків до протоколів огляду місця події, на що звернула увагу суду сторона захисту, не спростовують змісту протоколу огляду місця події, жодним чином не спростовують обставин встановлених у ході даної процесуальної дії та детально зафіксованих у протоколі огляду місця події, не впливають на доказове значення отриманих у результаті цієї процесуальної дії відомостей. Перед судом стороною захисту не обґрунтовано, яким чином допущені порушення, могли призвести чи призвели до порушення конвенційних або конституційних права обвинуваченого. Перед судом, у змагальному процесі, не доведено, що допущені процедурні недоліки «зруйнували» або звузили права або ж обмежили особу, в тому числі обвинуваченого, в можливостях їх ефективного використання.

Беручи до уваги викладене, суд не знаходить підстав для визначення недопустимим протоколу огляді місця події від 17.12.2023 та похідних від нього доказів.

Сукупність встановлених судом обставини свідчить про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України доведена перед судом поза розумним сумнівом.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив військове кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, направлених проти встановленого порядку несення військової служби (військові правопорушення), в межах висунутого обвинувачення вину не визнав, щирого каяття не висловлював, одружений та має неповнолітніх дітей (згідно даних обвинувального акта та матеріалів службового розслідування), є військовослужбовцем за мобілізацією, офіцер у званні капітан (а.п. 22 т.1), має задовільний стан здоров`я (а.п. 26), на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 224-225 т.1), за місцем продовження військової служби характеризується посередньо (а.п. 26 т.1), раніше не судимий (а.п. 222 т.1).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Доводи захисника про щирість каяття обвинуваченого суд розцінює критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обвинувачений впродовж всього судового розгляду визнавав лише факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, заперечуючи як факт перебування у стані сп`яніння в момент інкримінованих подій, так і мотив, обставини подій правопорушення та в цілому кваліфікацію кримінального правопорушення.

На переконання суду, така позиція обвинуваченого є лінією захисту з метою уникнення відповідальності за фактично вчинене діяння. Позиція обвинуваченого не свідчить про щирість його каяття, критичну оцінку вчиненого.

Доводи захисту про бажання обвинуваченого продовжувати військову службу з метою захисту України в період триваючої збройної агресії росії проти України, наявності військової частини, яка була готова прийняти ОСОБА_3 для подальшого проходження військової служби (а.п. 83 т. 4), суд приймає до уваги, але не вважає обставиною, яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступніть тяжкості вчиненого злочину, адже на час події кримінального правопорушення ОСОБА_3 вже був військовослужбовцем, офіцером, але попри це допустив вчинення вищевказаних кримінально караних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, про що клопотала сторона захисту.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів (в межах висунутого обвинувачення).

Беручи до уваги вищевикладене, зокрема обставини та тяжкість інкримінованого правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, офіцером, виявляє бажання продовжити проходження військової служби та здійснювати захист України від збройної агресії, враховуючи позицію потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому реального покарання в межах санкції інкримінованої статті, позицію прокурора який просив призначити покарання у мінімальному розмірі визначеному санкцією інкримінованої статті, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, а саме у виді 8 років позбавлення волі.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ОСОБА_3 , так і іншими особами. Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1КК України судом не встановлено.

Доводи сторони захисту про необхідність призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, необхідність застосування положень ст. 75 КК України, у зв`язку з браком у війську кваліфікованих кадрів офіцерського складу та бажанням обвинуваченого продовжувати військову службу, суд до уваги не приймає, оскільки вони не узгоджуються з положеннями санкції ч.5 ст. 426-1 КК України та положеннями ст. 75 КК України. Першочерговим завданням суду при розгляді кримінального провадження є досягнення завдань кримінального провадження визначених ст. 2 КПК України. Більш того, обвинувачений не позбавлений можливості реалізувати право визначене ст. 81-1 КК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Арешт у рамках кримінального провадження не накладався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, 96-1, 96-2 КК України. Зокрема, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію відносно ліхтаря марки «Peli», що був особистою власністю обвинуваченого та використаний ним, як знаряддя вчинення злочину.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до с. 124 КПК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, в рамках даного провадження ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208-211 КПК України о 17:30 год 17.12.2023 (а.п. 99 т.1).

В рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2023 (справа № 203/7490/23) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.п. 132-134 т.1). Вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався ухвалами Криворізького районного суду Дніпропетровської області, востаннє ухвалою суду від 18 грудня 2024 запобіжний захід ОСОБА_3 продовжено до 15 лютого 2025 (а.с. 93-94 т.3). Суд вважає за необхідне, до набрання вироком законної сили, залишити запобіжний захід без змін.

Підстав для задоволення усного клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на більш м`який до моменту набрання вироком законної сили, висловленого під час реалізації права на останнє слово, судом не встановлено, оскільки ризики визначені в ухвалі суду від 18.12.2024 не припинили свого існування, а право обвинуваченого на побачення з рідними, про що він зазначав у судовому засіданні як підставу для зміни запобіжного заходу, не є підставою для зміни запобіжного засобу, може бути реалізоване в порядку визначеному Наказом Міністерства оборони України № 394 від 03.11.2020 «Про затвердження Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців», що регулює порядок короткострокових та тривалих побачень військовослужбовців, які утримуються під вартою.

Керуючись ч.2 ст. 373, ст. 374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 10.01.2025, зарахувавши, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання, період попереднього ув`язнення, а саме період з 17.12.2023 (дата затримання) по 09.01.2025, з розрахунку день за день.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 , судові витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертиз: № СЕ-19/104-24/815-БЛ від 16.01.2024, в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 копійки (а.п. 202 т.1), № СЕ-19/104-24/811-БЛ від 09.01.2024, в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 копійки (а.п. 218-221 т.1), а всього на суму 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок.

Речові докази:

- 7 патронів калібру 7,62 мм та 3 гільзи, упаковані в сейф-пакет Експертної служби МВС України № 5613594; пістолет марки «Тульський-Токарєв» серійний номер № НОМЕР_2 з двома магазинами, упакований в сейф-пакет ДБР № В1024600, передані за відповідальне зберігання до військової частини НОМЕР_1 (відповідальна особа ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (а.п. 228 т.1, а.п. 1-4 т.2), після набрання вироком законної сили, залишити в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 ;

- дві кулі калібру 7,62 мм., упаковані в сейф-пакет НПУ KIV2149362, що перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів ТУДБР розташованого у м. Полтаві (а.п. 228), після набрання вироком законної сили - знищити.

- фрагмент стелі з отвором, упакований в сейф-пакет НПУ № KIV2149361, фрагмет підлоги з дерева із отвором, упакований в сейф-пакет НПУ № WAR 1205987, що перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів ТУДБР розташованого у м. Полтаві (а.п. 228 т.1), після набрання вироком законної сили - знищити.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.2 ст. 96-1, п. 4 ч.1 ст. 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та примусово безоплатно вилучити у власність держави:

- ліхтар марки «Peli», упакований у сейф пакет ДБР № S2038367, належний ОСОБА_3 , що перебуває на зберіганні в кімнаті речових доказів ТУДБР розташованого у м. Полтаві (а.п. 228 т.1);

Матеріали кримінального провадження № 0000550 від 17.12.2023 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 171/271/24 (провадження № 1-кп/177/45/25).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілому.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1