Вирок

Іменем України

27.01.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові об`єднані кримінальні провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 28.03.2024 року та №0000226 від 19.04.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 будучи раніше судимою вироком Франківського районного суду м. Львова від 18.12.2023 року за ст. 126-1 КК України, якій призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, на шлях виправлення не стала та вчинила нове кримінальне правопорушення.

Так, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.03.2024 року у справі №465/1462/24, провадження №2-о/465/120/24, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 (три) місяці, згідно якого, останній заборонено перебувати у місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи 18.03.2024 ознайомленою з рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.03.2024, яким щодо неї встановлено тимчасове обмеження її прав, 28.03.2024, близько 11:30 год., умисно порушила даний обмежувальний припис суду та прийшла у місце спільного проживання з ОСОБА_4 , у квартиру АДРЕСА_2 та протягом тривалого часу перебувала в ній.

Крім того, ОСОБА_3 , 19.04.2024, близько 06:43 год., будучи ознайомленою з рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.03.2024, яким відносно неї встановлено тимчасові обмеження її прав, діючи умисно, порушила обмежувальний припис, а саме прийшла у місце проживання ОСОБА_4 , у квартиру АДРЕСА_2 та перебувала у ній до приїзду працівників поліції.

Окрім цього, ОСОБА_3 , 19.04.2024, близько 12:32 год., будучи ознайомленою із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.03.2024, яким відносно неї встановлено тимчасові обмеження її прав, діючи умисно, порушила обмежувальний припис, а саме прийшла у місце проживання ОСОБА_4 , у квартиру АДРЕСА_2 та перебувала у ній до приїзду працівників поліції.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Тобто, ОСОБА_3 вчинила кримінальні проступки, передбачені ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до неї судом.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінальних проступків у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , що складена у присутності захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих її кримінальних проступків, передбачених ст.390-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згідна на розгляд обвинувальних актів у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 24.01.2025 року призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000177 від 28.03.2024 року відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

Ухвалою від 24.01.2025 року призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000226 від 19.04.2024 року відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.01.2025 року матеріали кримінальних проваджень: справа № 465/2516/24, провадження 1-кп/465/93/25, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 28.03.2024 рокупро обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України; справа №465/3426/24, провадження №1-кп/465/107/25, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 19.04.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаному кримінальному провадженню єдиний номер справи 465/2516/24, провадження № 1-кп/465/93/25).

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вимогами ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000177 від 28.03.2024 року та обвинувальний з доданими до нього матеріали кримінального провадження №0000226 від 19.04.2024 року, перевіривши встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини інкримінованих кримінальних проступків, які не оспорюються учасниками судового провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченою своєї винуватості у їх вчиненні, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України, стороною обвинувачення доведена, дії обвинуваченої органом досудового розслідування у формі дізнання та прокурором, вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до неї судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, дані на особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання, які встановлені у ході дізнання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних проступків.

Дані про обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд бере до уваги конкретні обставини вчинених правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка за місцем проживання характеризується з негативної сторони, веде антисоціальний спосіб життя, на обліках в психоневрологічному диспансері чи наркологічному диспансері не перебуває, сприяла органу дізнання, у вчиненому щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю кримінальних проступків, обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні, відтак суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на неї, у відповідності до ст. 59-1 КК України, відповідних обов`язків.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних проступків та злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України, такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У справі відсутні процесуальні витрати.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374,376,381-382КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Згідно з ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду відповідно до ст.49-2 КВК України обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі: 6 DVD-R дисків - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1