Справа №201/1639/25
Провадження № 1-кс/201/632/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська скаргу адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000562 від 01.11.2023

У судовому засіданні приймали участь:

представник ОСОБА_3

установив:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000562 від 01.11.2023, у якій представник просить: скасувати постанову прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 від 21.01.2025 про відмову в задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000562; зобов`язати органи досудового розслідування повернути ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 13 800 (тринадцять тисяч вісімсот) доларів США та 9750 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) євро як безпідставно вилучене майно.

В обґрунтування скарги представник посилається на те, що постанова прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 прийнята останнім у складі групи прокурорів у кримінальному провадженні, нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування якого здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою. 13.01.2025 за адресою мешкання ОСОБА_4 та мешкання її доньки, ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , проводився обшук на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.01.2025 в рамках кримінального провадження №0000562 від 01.11.2023. Обшук проводився безпосередньо у доньки заявника, ОСОБА_6 , як зазначено в ухвалі. В результаті обшуку було вилучено грошові кошти в розмірі 13 800 (тринадцять тисяч вісімсот) доларів США та 9750 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) євро та інші речі. 20.01.2025 ОСОБА_4 звернулася до прокурора ОСОБА_5 з клопотанням в порядку ст. 169 КПК України про повернення вищевказаних грошей, як безпідставно вилученого майна. 30.01.2025 представником заявника, адвокатом ОСОБА_3 , було наручно отримана постанова прокурора про відмову в задоволенні клопотання. У зв`язку з викладеним, представник звертається із зазначеною скаргою в порядку ст. 303 КПК України на рішення прокурора, та в межах строків, передбачених ст. 304 КПК України. Вважає, що постанова прокурора ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 21.01.2025 є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Представник у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив її задовольнити.

Прокурор Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого правового висновку з відповідних підстав.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Разом з тим, за загальними положеннями КПК України, до розгляду скарг в порядку ст.303 КПК України застосовуються положення ч.2 ст.132 КПК України, відповідно до яких клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Така ж позиція щодо територіальної підсудності розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, викладена в Постанові Верховного суду від 30 липня 2021 року у справі 234/8753/21.

Так, Верховний суд зазначив, що оскільки судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, то з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України).

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 132 КПК України встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

При цьому, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство), за змістом ч.1 ст.38 КПК України, є: 1) слідчі підрозділи: органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, вирішуючи питання про місцезнаходження органу досудового розслідування, необхідно враховувати сукупність фактичних даних, які дають можливість зробити висновок про таке місце, до яких можливо віднести: місце знаходження слідчих цього органу, проведення слідчих дій, місце звернення із відповідними скаргами, направлення поштової кореспонденції тощо.

На підставі системного аналізу норм Кримінального процесуального кодексу України можна зробити висновок, що територіальна підсудність повинна визначатись за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою.

На підставі викладеного, з урахуванням принципу законності, який визначений у ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у тому числі, щодо скарги на бездіяльність слідчого, територіальна підсудність якої прямо не визначена законом, здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Як вбачається із матеріалів поданої скарги, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000562 від 01.11.2023 здійснюється СВ ВП № 3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Тому, враховуючи, що орган досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме ВП № 3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області не перебуває під територіальною юрисдикцією Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, дана скарга повинна подаватись до суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Зважаючи на викладене вище, слідчий суддя звертає увагу не те, що підсудність розгляду скарги визначається не за місцезнаходженням органу, що здійснює процесуальне керівництво, а за місцезнаходженням органу досудового розслідування, іншими словами - за підслідністю, з чого слідує, що скарги на дії та рішення процесуальних керівників у кримінальному провадженні не залежно від їх місцезнаходження, має розглядати слідчий суддя того місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а не орган процесуального керівництва.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 304 КПК України копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

З урахуванням того, що скарга не підлягає розгляду в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, оскільки орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції даного суду, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги заявникові.

При цьому відповідно до положень ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення скарги особі, що її подала.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000562 від 01.11.2023 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено і проголошено 14.02.2025 о 10:05 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1