Номер провадження: 11-кп/813/563/25
Справа № 504/1242/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Комінтернівського районного суду Одеської обл. від 04.03.2024 у к/п № 0000403 від 27.04.2020 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, громадянина України, з середньою неповною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту ОСОБА_8 частину покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.09.2019 і остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.

Обрано засудженому ОСОБА_8 до набрання цим вироком законної сили запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 26.04.2020, в період часу з 15 год. 40 хв. по 16 год. 45 хв., під час перебування в торгівельній залі гіпермаркету «ЕПІЦЕНТР-К», який розташований за адресою: Одеська обл., Лиманський (нині Одеський) район, с. Ілічанка, вул. Паустовського, 14, у нього виник злочинний намір на таємне викрадення майна гіпермаркет «Торгівельний Центр «ЕПІЦЕНТР-К» № 3 м. Одеса, ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К».

В цей же день, о 16 год. 45 хв., перебуваючи у відділі «Інтерспорт» гіпермаркету «Торгівельний Центр «ЕПІЦЕНТР-К» № 3 м. Одеса, ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К», ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом вільного доступу, із стелажів взяв «Джемпер чоловічий р.S чорн. 518455105 PUMA Cat Sweat Hoodie Puma SS20», з штрих - кодом № 470, вартістю 1490 грн, з яким зайшов до примірочної кімнати, де зірвав з джемпера два ярлика з штрих- кодом та антикражний засіб, після чого одягнув вказаний джемпер на себе під власний одяг.

Надалі, ОСОБА_8 не розрахувавшись за вищевказаний товар, пройшов повз лінію контролю гіпермаркету та о 16 год. 45 хв. покинув місце вчинення злочину, тим самим спричинив майнову шкоду гіпермаркету «Торгівельний Центр «ЕПІЦЕНТР-К» № 3 м. Одеса, ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» на суму 1490 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду, в частині призначеного покарання, з огляду на його суворість, просить вирок в цій частині змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу.

Водночас, під час апеляційного розгляду справи захисник ОСОБА_7 подав клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 із посиланням на Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024.

У судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 не з`явилися, водночас 15.01.2025 захисником до апеляційного суду подано заяву, в якій він просив подане ним 15.08.2024 клопотання про закриття кримінального провадження, яке узгоджене із ОСОБА_8 , розглянути за його відсутності та задовольнити, вирок суду від 04.03.2024 скасувати, а провадження по справі - закрити.

Представник потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, в поданій до апеляційного суду заяві просив справу розглядати за його відсутності.

Враховуючи неявку обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку прокурора, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 ст. 5 КК України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

При цьому, Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ст.ст. 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати ККС Верховного Суду від 07.10.2024 (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас, п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні крадіжки, яка мала місце у 2020 році.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020 становить 2102 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1051 грн на 2020 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч. 2 КУпАП) становить 2102 грн.

Отже, вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2020 році становила - 2102 грн.

Згідно вироку суду 1-ої інстанції протиправними діями ОСОБА_8 заподіяна шкода ТОВ «Епіцентр К» у сумі 1490 грн.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні вартість викраденого обвинуваченим майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2102 грн - станом на 2020 рік, а отже до цього діяння мають застосуватись положення ст. 5 КК України і на теперішній час інкриміновані обвинуваченому дії не підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами ч. 2 ст. 479-2 КПК за відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 або 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 479-2 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи той факт, що в даному провадженні обвинуваченим ОСОБА_8 надана згода на закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, апеляційний суд керується положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 479-2 КПК України.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

За приписами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, враховуючи надання обвинуваченим згоди на закриття провадження, керуючись положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 479-2, ст. 417 КПК України, колегія суддів доходить переконання про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисту, задоволення клопотання захисника про закриття провадження по справі, погоджене з обвинуваченим, скасування оскаржуваного вироку суду 1-ої інстанції та закриття кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частина 9 ст. 100 КПК України передбачає, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

В свою чергу, відповідно до п.п. 5 та 7 зазначеної ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відтак, апеляційний суд, вирішуючи питання про долю речових доказів в зазначеному кримінальному провадженні, речовий доказ джемпер чоловічий р.S чорн. 518455105 PUMA Cat Sweat Hoodie Puma SS20», з штрих - кодом № 470, вартістю 1490 грн, вважає повернутим власнику.

Відповідно до ч. 4. ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З моменту втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення, передбачених п.п. 3-4-1, 8, 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу, припиняє свою дію. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених п.п. 3-4-1, 6-9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу, не допускається, якщо під час кримінального провадження втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, крім випадків накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, оскаржуваним вироком суду, до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до набрання цим вироком законної сили.

Отже, з огляду на зазначені вище положення кримінального процесуального закону, застосований судом запобіжний захід припинив свою дію, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 24, 100, 132, 284, 370, 373, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 424, 479-2, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської обл. від 04.03.2024, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - скасувати.

Закрити кримінальне провадження №0000403 від 27.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 у виді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

Речові докази по справі, а саме джемпер чоловічий р.S чорн. 518455105 PUMA Cat Sweat Hoodie Puma SS20», з штрих - кодом № 470, вартістю 1490 грн - вважати повернутим власнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4