Провадження № 1-кп/442/106/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0001161 від 25.11.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Лібухова Самбірського району Львівської області, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, -

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

- з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

- його захисника - адвоката ОСОБА_5

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Самбір» Управління державного контролю по кордоні Західного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, діючи у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, у період з 12.08.2024 року по 16.09.2024 одержав для себе неправомірну вигоду у розмірі 300 доларів США (згідно з курсом Національного банку України становило 10319,37 гривень) від представника ТОВ «АСТИОН» ОСОБА_6 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме за вплив на прийняття рішення службовими особами відділу прикордонного інспекційного контролю «Самбір» щодо безперешкодного та швидкого проходження державного ветеринарно-санітарного контролю вантажу ТОВ «АСТИОН».

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми вищеописаними діями, які виразились в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що працював на посаді начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Самбір» Управління державного контролю по кордоні Західного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні. 23.07.2024 до нього звернувся представник ТОВ «АСТИОН» ОСОБА_6 , з питанням проходження ветеринарно-санітарного контролю вантажу. 12.08.2024 в зону митного контролю прибув вантажний транспортний засіб з вантажем ТОВ «АСТИОН». Він зустрівся з ОСОБА_3 і вони домовились, що за один вантажний транспортний засіб той даватиме йому 50 доларів США за безперешкодне та швидке проходження державного ветеринарно-санітарного контролю вантажу. Цього ж дня він отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в розмір 50 доларів США. В загальному отримав від ОСОБА_6 300 дол. США. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.369-2 КК України, оскільки він одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченої в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченої та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Також суд враховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання, аналізу особи винної як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, позитивну характеристику, те, що ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одну з яких має намір усиновити, а тому на підставі встановлених судом конкретних обставин події, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій ч.2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді.

Витрати за проведення експертизи у даному кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Запобіжний захід у вигляді застави застосований до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.369-2 КК України та обрати покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Запобіжний захід у вигляді застави застосований до ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Заставу, внесену платником ОСОБА_7 в розмірі 181680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень на рахунок ТУ ДСА України у Львівській області згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17.09.2024 року - повернути заставодавцю ОСОБА_7 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-грошові кошти у розмірі 250 доларів США з наступними серіями купюр, а саме: купюра номіналом 100 доларів США серії НК 51452708С, купюра номіналом 100 доларів США серії НК 41348780D, купюра номіналом 50 доларів США серії PD 41969477А - повернути ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон ОСОБА_3 марки «Iphone 6», 100 польських злотих, 50 євро та 100 доларів США, блокнот чорного кольору з назвою «2008» з чорновими записами, блокнот чорного кольору з чорновими записами, оригінал попереднього договору від 14.03.2013 року на 1 аркуші; зразки індивідуальних номерних печаток головних спеціалістів ВПІК за 2021 рік на 1 аркуші; 2 аркуші ознайомлення з вимогами про відповідальність щодо недотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» - повернути ОСОБА_3 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_8 від 18.09.2024.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати в сумі 10223,28 грн. за проведення експертного дослідження №4296-Е.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1