1 УХВАЛАСправа № 335/8064/21 1-кс/335/510/2025
про відмову в наданні тимчасового доступу до речей та документів
Зазначала, що під час досудового розслідування здобуто відомості, які свідчать, що підписи та почерк виконаний в довіреності від 07.07.2014, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій під № 2002, від імені ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та підписи в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_6 під № 705, № 706 від 10.04.2014 виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою. Крім цього здобуто відомості, що підписи які містяться в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_6 під №№ 1157, 1158, 1159 від 16.07.2014 та під № 707 від 10.04.2014, виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою.
Прокурорка підтримала клопотання, про що зазначила в поданій слідчому судді заяві.
Представник особи, у володінні якої перебувають речі та документи, Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання клопотання повідомлявся судом належним чином, заяв чи пояснень з приводу клопотання до суду не надіслав.
Слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання за відсутності представника особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, прокурорки, без здійснення фіксування технічними засобами.
Вивчивши клопотання та дослідивши надані докази, слідчий суддя встановив таке.
Відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з частиною 3 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
В цей же час, частиною 6 статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
При зверненні до слідчого судді з відповідним клопотанням про тимчасовий доступ, ініціатором клопотання мають бути обґрунтованими його вимоги, відповідно до частини 2 статті 160 КПК України, шляхом зазначення: 1) короткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правової кваліфікації кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речей і документів, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстав вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливості використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Як передбачено частиною 1 статті 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити виїмку).
В клопотанні прокурорка зазначала, що оригінали документів необхідні для встановлення обставин вчинених кримінальних правопорушень, встановлення або спростування наявності складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України та встановлення осіб, причетних до їх скоєння, тобто обмежилась посиланням на загальні фрази, без зазначення конкретних фактів та обставин.
Відтак, клопотання не містить належного обґрунтування значення документів, до яких прокурорка просить надати доступ, в клопотанні не конкретизовано які саме обставини у кримінальному провадженні можна встановити за їх допомогою, не обґрунтовано чи можливо використати їх як докази в контексті ймовірних злочинів, а також не наведено необхідності вилучення саме оригіналів документів.
Відповідно до частини 5 статті 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
За змістом частин 1 та 2 статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Крім того, слідчий суддя зауважує, що збір доказів у кримінальному провадженні відбувається шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, які спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК України), а не за рахунок вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості такого провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що прокуроркою не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні, що виключає підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження в обраний спосіб.
Підсумовуючи все вищевикладене, правові підстави для задоволення клопотання відсутні, а тому в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 159163, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання прокурорки Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1