Вирок

Іменем України

13.03.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000133 від 10.03.2024 рокупро обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який займається підробітками, раніше судимого, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, зокрема 06.11.2023 року Залізничним районним судом м. Львова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, із призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., на шлях виправлення не став та протягом року після засудження за ст. 309 КК України вчинив нове кримінальне правопорушення, а саме 09.03.2024 року близько 13:00 год. всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якого заборонено незаконний обіг психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, перебуваючи неподалік будинку № 5, що по вул. Липова Алея у м. Львові, де помітив згорток ізоленти чорного кольору, в якому знаходився зіп-пакет прозорого кольору із вмістом кристалічної речовини білого кольору невідомого походження, забрав його, чим незаконно придбав (шляхом привласнення знайденого), у якому згідно висновку експерта міститься психотропна речовина, обіг якої заборонено, - «РVР» в кількості 0,5595 грама.

В подальшому 09.03.2024 року близько 14:20 год., перебуваючи по вул. Академіка Сахарова поблизу будинку №8 у м. Львові, ОСОБА_4 був виявлений працівниками поліції, які здійснювали патрулювання. На місце події викликано слідчо-оперативну групу ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, яким ОСОБА_4 добровільно видав вищевказану психотропну речовину.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту протягом року після засудження за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України , визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини його вчинення. Зокрема, вказав, що в один із днів березня 2024 року, точної дати він не пригадує, повертався із центру міста до своєї квартири і поблизу стадіону «Україна» на вул. Липова Алея на землі виявив зіп-пакет із кристалічною речовиною та підняв його. Оскільки має п`ятирічний досвід вживання марихуани і психотропів, зрозумів, що виявлена речовина є «сіль» PVP. Тому забрав вказаний пакет із собою, щоб в подальшому вжити його вміст. Коли прямував до товариша, який проживає на вул. С. Бандери у м. Львові, по вул. Сахарова, поблизу трамвайної зупинки був виявлений працівниками поліції, яким добровільно видав наявну у нього психотропну речовину. Про вчинене не шкодує, на даний час також щодо нього розглядається іншим судом кримінальне провадження за ч.2 ст.289 КК України, в якому судове слідство ще не завершено.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи даних на його особу, а також документів щодо речових доказів і процесуальних витрат у справі.

Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 незаконного придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту протягом року після засудження за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, яке посягає на встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу психотропних речовин, мету вчинення суспільно небезпечних дій, зокрема бажання придбати і зберігати психотропну речовину для власного вживання, розмір вилученої психотропної речовини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за кримінальні правопорушення, передбачені ст.309 КК України, і, не відбувши покарання за попередніми вироками, знову вчинив новий злочин в сфері обігу психотропних речовин, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а також те, що обвинувачений на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, нейтрально характеризується Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Зелений світ - Ф» за місцем проживання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що обтяжуючі покарання обставини ОСОБА_4 в обвинувальному акті не інкриміновані. Водночас щодо зазначених в обвинувальному акті пом`якшуючих обставин: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину суд наголошує, що існування таких в ході розгляду справи не підтверджено. Так, надаючи показання в суді, ОСОБА_4 чітко зазначив, що про вчинене він не шкодує, відповідно, у скоєному не кається. Також відсутні підстави для врахування в якості пом`якшуючої обставини активного сприяння обвинуваченим розкриттю кримінального правопорушення. Так, у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) сформульовано висновок про те, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину. Також у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 674/1608/17 визначено, що активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставина, що пом`якшує відповідальність, беззаперечно, має бути активним, тобто певним чином ініціативним. У випадку ОСОБА_4 активність та ініціативність з боку останнього при проведенні досудового розслідування була відсутня.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, а також даних про особу обвинуваченого, який систематично вчиняє кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, попри визнання винуватості у скоєному не кається, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Залізничного районного суду м. Львова від 06.11.2023 року у справі №462/8426/23 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. У зв`язку з несплатою призначеного судом штрафу ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.11.2024 року за поданням Сихівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області несплачену ОСОБА_4 суму штрафу, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 06.11.2023 року, замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин. Громадські роботи обвинувачений до цього часу не відбув. Також згідно вироку Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року у справі №465/9514/23 ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Як встановлено в ході судового розгляду, покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_4 вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року, обвинувачений не відбув, визначений йому розмір штрафу не оплатив ні повністю, ні частково, що безпосередньо підтверджено обвинуваченим в судовому засіданні. Таким чином, на даний час існує два невиконаних вироки суду щодо ОСОБА_4 , після постановлення яких обвинувачений вчинив новий злочин. Тому остаточне покарання обвинуваченому підлягає призначенню за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України із урахуванням того, що відповідно до ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно. Щодо застосування саме такого підходу до призначення покарання за подібних умов зроблено правовий висновок Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 року у справі №759/59/19.

При цьому, невідбуте ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт строком 240 годин підлягає повному приєднанню до покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 за цим вироком, з урахуванням того, що відповідно до правил складання покарань, визначених п.п. «г» п.1 ч.1 ст.72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт. Таким чином, за вказаними правилами складання покарань за сукупністю вироків невідбуте ОСОБА_4 покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт підлягає приєднанню до покарання за новим вироком, визначеним у виді позбавлення волі, як позбавлення волі на строк 30 (тридцять) днів.

У цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався і в обранні такого на даний час потреби немає.

У справі наявні процесуальні витрати на проведення судової експертизи. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування Львівським НДЕКЦ МВС України проводилась судова експертиза наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів. Згідно наявної довідки про вартість виконаної експертизи витрати на залучення експертів з оформленням висновку №СЕ-19/114-24/6346-НЗПРАП від 28.03.2024 року у даному кримінальному провадженні складають 2271,84 грн. З урахуванням положень ст.124 КПК України зазначені витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід визначити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

У справі відсутні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України. Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених даним вироком, а також вироками Залізничного районного суду м. Львова від 06.11.2023 року у справі №462/8426/23 (з урахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 05.11.2024 року про заміну засудженому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на покарання - громадські роботи) у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, які відповідно до положень п.п.«г» п.1 ч.1 ст.72 КК України підлягають переведенню в позбавлення волі строком на 30 (тридцять) днів із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, і Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року у справі №465/9514/23 у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 30 (тридцять) днів та штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорівв сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 коп.

Речові докази: 1) РVР масою 0,5595 грама, що знаходиться у спецпакеті «Експертна служба» №3051264 та переданий на зберігання у камеру схову ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області згідно квитанції №00100 з реєстрацією в журналі обліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів за порядковим №1939, - знищити; 2) паперовий конверт, в якому міститься 1 змив із згортку ізоляційної стрічки чорного кольору та який згідно квитанції №0011413 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1