ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/245/25

Провадження № 1-в/210/103/25

24 січня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши подання адміністрації ДУ «Криворізька виправна колонія №80» на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80»),

про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України)

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням про приведення покарання засудженого ОСОБА_3 у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з набранням законної сили Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі. Засуджений ОСОБА_3 подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Прокурор ОСОБА_5 вважав заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття (ч.5 ст. 539 КПК України).

Дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Клопотання подано до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

З метою реалізації кримінально правового реагування шляхом звільнення особи від покарання законодавцем у розділ ХІІ Загальної частини Кримінального кодексу «Звільнення від покарання та його відбування» передбачено систему кримінально-правових норм, що утворюють собою окремий, самостійний комплексний інститут кримінального права інститут звільнення від покарання (статті 74-87 КК).

В силу частини 2 статті 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. 09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028 грн. Після внесення змін у статтю 51 КУпАП кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 04 січня 2024 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілим від кримінальних правопорушень заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої за епізодом злочинної діяльності від 29 жовтня 2023 року становить 2320,67 грн. ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн.

З огляду на приписи частини 2 статті 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання, призначеного за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням статей 75-76 КК України, оскільки розмір завданої матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час ОСОБА_3 засуджений 12 квітня 2024 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілим від кримінальних правопорушень заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої за епізодом злочинної діяльності від 25 лютого 2024 року становить 17499,30 грн. ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2024 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі частини 7 статті 72 КК України зараховано ОСОБА_3 у строк покарання, строк перебування під цілодобовим домашнім арештом, з 26.03.2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн.

Враховуючи вищевикладене підстави для звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 12.04.2024 року відсутні, адже вартість майна, якими засуджений заволодів шахрайськими діями (злочин за ч. 2 ст. 190 КК УКраїни) становить більше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, встановленого на 2024 рік, а саме більш ніж 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Однак, діяння, за яке ОСОБА_3 був засуджений 04.01.2024р. за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України , на момент розгляду подання є таким, караність якого законом усунена, тому в порядку частини 2 статті 74 КК України вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3 підлягає приведенню у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 12.04.2024 року засуджений за частиною 2 статті 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно. Останньому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_3 вчинив шахрайство під час перебування на іспитовому строці, тому йому призначено покарання з урахуванням статті 71 КК України, а саме: частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2024 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

ОСОБА_3 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 12 грудня 2024 року.

Оскільки суд звільняє засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України з підстав декриміналізації діяння, підстави для застосування статті 71 КК відсутні, тому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід вважати засудженим за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 12.04.2024 року за частиною 2 статті 190 КК України до покарання у вилі 2 (двох) років позбавлення волі.

Підстав для негайного звільнення ОСОБА_3 не вбачається, оскільки суд лише частково виключив епізоди та частково звільнив від відбування покарання за діяння, караність якого законом усунена, тому вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 12.04.2024 року має виконуватись і надалі.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання адміністрації ДУ «Криворізька виправна колонія №80» на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2024 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі - у зв`язку з усуненням законом караності цього діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 31.01.2024 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_3 у строк покарання, строк перебування під цілодобовим домашнім арештом, з 26.03.2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 12.04.2024 року продовжувати виконувати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до частини 3 статті 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1