Справа № 488/3617/24
Провадження № 1-кп/488/154/25
У Х В А Л А

05.03.2025 року місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29а

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі:
головуючого судді:ОСОБА_1
за участю
секретаря: прокурора: обвинуваченого: захисника:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

при проведенні судового засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Прокурором заявлене клопотання про продовження строком на 60 (шістдесят) днів тримання обвинуваченого під вартою, яке мотивоване існуванням ризиків, які дають підстави вважати, що у випадку скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений може переховуватись від суду (пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України) та незаконно впливати на потерпілого та свідків (пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України).

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання,.

Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

При цьому продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у частині 1 статті 177 КПК України. Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо). Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, невчинення іншого кримінального правопорушення, а підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити вказані дії.

Посилаючись на існування ризиків переховування від суду прокурор на доведення існування вказаного ризику вказує на тяжкість покарання, що може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику. Крім того, обвинувачений дійсно офіційно не працевлаштований та не має стабільного легального джерела прибутку, стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання у місті Миколаєві, тривалий час мешкав без дозволу власника будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про відсутність обставин, які б утримували обвинуваченого від зміни місця мешкання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Викладене, на переконання суду, свідчить про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Обґрунтовуючи наявність іншого ризику, ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, прокурор зазначає, що обвинуваченому відоме місце проживання вказаних осіб, а злочин, за версією сторони обвинувачення, був вчинений із застосування насильства, зокрема, нанесення потерпілому ударів ножем.

Природньо, що вказаний ризик був би усунений повністю після допиту потерпілого та свідків в суді.

Відповідно до статті 327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Вказані особи неодноразово викликалися судом в судове засідання, за попереднім узгодженням зі стороною обвинувачення, повістки про їх виклик надавалися прокурору.

На даний час потерпілий та свідки в судові засідання 21.11.2024 року, 16.01.2025 року не з`явилися, інформації щодо того, коли вказані особи з`являться для їх допиту судом, стороною обвинувачення не надано, за застосуванням судом інших заходів сприяння їх з`явленню прокурор до суду не звертався.

При цьому суд відмічає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували наявність у свідків побоювань щодо можливих дій стосовно них обвинуваченого.

За таких умов суд, який раніше неодноразово погоджувався зі стороною обвинувачення про наявність зазначеного ризику, вважає, що на даний час він мав бути нівельований завдяки активним діям сторони обвинувачення та приходить до висновку про недоведення прокурором існування такого ризику на даний час.

Відповідно до статті 199 КПК, якщо прокурор, окрім іншого, не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним наявність одного з вказаних прокурором ризиків. У той же час, суд, з урахуванням вищевикладеного, а також того, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вважає, що вказаному ризику можливо запобігти при вжитті особистого зобов`язання, а відповідно приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 199, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Змінити обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

У зв`язку із зміною запобіжного заходу на особисте зобов`язання, звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_4 строком до 04.05.2025 року наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою/викликом до суду;

-не відлучатися із міста Миколаєва без дозволу суду;

-повідомити суд протягом трьох днів з дня винесення ухвали про місце свого проживання;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному провадженні;

-не відвідувати місця, в яких здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив.

Попередити ОСОБА_4 , що в разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження, до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1