Справа №-613/292/25 Провадження №-1-кп/613/117/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000631 від 12 грудня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Золочів Харківської області, українця, громадянина України, з повною загально середньою освітою, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2024 року інспектор сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та інспектор сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , які перебували у форменному одязі, поверх якого розміщувалися спеціальні жетони з індивідуальними номерами, що видаються поліцейським, з № 0172932 та № 0031692, відповідно посвідчують їх належність до органів, закладів та установ Національної поліції України, підтверджують повноваження, встановлені Законом України «Про Національну поліцію», у складі наряду перебували на блокпосту розташованому за адресою : Харківська область, Богодухівський район, с-ще Максимівка, вул. Харківська, 2, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», виконували свої службові обов`язки із забезпечення публічної безпеки та порядку в Богодухівському районі Харківської області і знаходились за вищезазначеною адресою.

12 грудня 2024 року о 12.00 год., старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , знаходячись на території блокпосту розташованого за адресою : Харківська область, Богодухівський район, с-ще Максимівка, вул. Харківська, 2, керуючись п.11 ч. 1 ст. 23, п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинили автомобіль марки «Chevrolet» моделі «Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , та висловили водію вимогу про надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, та запропонували ОСОБА_5 , пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В подальшому, після виявлення ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції у водія ОСОБА_5 , останньому було повідомлено про вказаний факт, при цьому ОСОБА_5 , особисто підтвердив факт свого перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, тому ОСОБА_5 , було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, у ОСОБА_5 , який усвідомлював, що вчинена ним дія є порушенням вимог ПДР та містить склад адміністративного правопорушення за скоєння якого передбачена відповідальність чинним КУпАП, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за порушення вимог вищевказаних норм, виник умисел на пропозицію неправомірної вигоди поліцейським за невчинення ними в його інтересах дії з використанням їх службового становища, а саме не притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Усвідомлюючи, що старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , є працівниками поліції та виконують свої службові (професійні) обов`язки, перебувають у форменному одязі, є службовими особами, ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, висловив пропозицію щодо надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів без визначення конкретної суми за не притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інспектор СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер діяння ОСОБА_5 , не прийняв пропозицію останнього та в усній формі неодноразово попередив його про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі.

Отримавши відмову від працівника поліції, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого умислу, знову підійшов до інспектора СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який знаходився в приміщенні обігріву на території блокпосту розташованого за адресою : Харківська область, Богодухівський район, с-ще Максимівка, вул. Харківська, 2, та почав складання відповідних документів про притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому ОСОБА_5 , продовжив пропонувати ОСОБА_6 , грошові кошти за не притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інспектор СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер дій ОСОБА_5 , не прийняв пропозицію останнього та в усній формі знову попередив його про кримінальну відповідальність за вказані дії. Отримавши відмову від працівника поліції, та будучи повторно попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі органів Національної поліції України, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду, поклавши на стіл під планшет зі службовою документацією в приміщенні пункту обігріву на території блокпосту за вищевказаною адресою, грошові кошти у сумі 2000 гривень, за вирішення питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності, тобто надав неправомірну вигоду за невчинення щодо нього, службовою особою, дій з використанням свого службового становища.

06 лютого 2025 року прокурором Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_5 і його захисником ОСОБА_4 , з іншого боку, була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472 КПК України.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України.

З урахуванням обставин кримінального провадження, обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а саме: щире каяття, беззастережне визнання ним своєї провини, скоєння правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та сприяння проведенню досудового розслідування, те що обвинувачений раніше не судимий, є інвалідом 3 групи та найшвидшому судовому провадженні, сторони дійшли згоди, що за ч.1 ст.369 КК України, ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості судом, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до нетяжких злочинів.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_5 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення дій службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь якої дії, з використанням наданого їй службового становища.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 , узгоджене сторонами угоди покарання в межах санкції встановленої ч.1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Чотири купюри номіналом по 500 грн. кожна: серії ВС №2715408, серії ЄИ №1988844, серії ВЗ №0316084, серії ВТ №6747439, які є предметом кримінального правопорушення та були використані, як засіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та підлягають спеціальній конфіскації на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено 06 лютого 2025 року між прокурором та обвинуваченим.

ОСОБА_5 визнати виним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: флеш карту марки «Kingston», диск DVD-R «Verbatim» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 20 грудня 2024 року.

На підставі ст.ст. 96-1 ,96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речові докази: грошові кошти в сумі 2 000 грн. ( чотири купюри номіналом по 500 грн. кожна: серії ВС №2715408, серії ЄИ №1988844, серії ВЗ №0316084, серії ВТ №6747439).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

СУДДЯ