Справа № 626/4350/24
Провадження № 1-кп/626/445/2024
У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2024 року м.Берестин (Красноград)

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

Головуючогосудді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Берестин (Краснограда), матеріали кримінального провадження №0000875 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

19.12.2024 року до Красноградського районного суду надійшло кримінальне провадження №0000875 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою суду від 20.12.2024 року вказане кримінальне провадження було призначене до підготовчого розгляду на 27.12.2024 року.

27.12.2024 року, прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки існують ризики передбачені п.1, 3, 5, ч.1, ст.177 КПК України, т.я., ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за ч.2 ст.307, ч.1, 2 ст.308 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, можливості перебуваючи на волі переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілих; продовження вчинення інших злочинів.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим вищевказаних злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочинів, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

При цьому захисник обвинуваченого ОСОБА_4 та сам обвинувачений заперечували проти такого клопотання та просили обрати останньому міру запобіжного заходу, не пов`язану з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Таким чином суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

31.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, 25.11.2024 повідомлення про підозру змінено на ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України. Ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 31.10.2024 року останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 29.12.2024 року.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий, в тому числі за анлогічні злочини в сфері незаконного обігу наркотичних речовин, 10.03.2023 звільнений по відбуттю строку покарання

Суд вважає обґрунтованими, ризики перелічені стороною обвинувачення, а саме, що наразі існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Тому, усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Незаконно впливати на свідків (п.3 ст.177 КПК України), обґрунтовується тим, що обвинуваченому відомі анкетні дані свідків по кримінальному провадженні, тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе чинити на них тиск, в тому числі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній схильний до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (судимий неодноразово за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307, 309, 317 КК України, востаннє 07.05.2018 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 10.03.2023 звільнений по відбуттю строку покарання), не має постійного місця роботи, а отже стабільного доходу, інкримінований злочин вчинив через 1,5 року після звільнення з місць позбавлення волі, тому перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час зазначені ризики в ухвалі слідчого судді від 31.10.2024 року про обрання та продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження її, не зменшились та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_5 , крім того вказані ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувались, тобто всі сторони були згодні на таку міру запобіжного заходу.

Органом досудового розслідування, як зазначено в попередніх ухвалах, зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307, ч.1ст.309 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, не працює, міцних соціальних зв`язків не має, тобто усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, перешкоджати встановлення істини по справі, а тому наявні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно останнього.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також Європейським судом зазначено, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

(Справи «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994).

Суд вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вагомість приведених ризиків на даний час існує, а зважаючи на введення воєнного стану в Україні їх фактор настання значно збільшується, та жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме: можливості перебуваючи на волі переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілих; продовження вчинення інших злочинів.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, що також впливає на його майновий стан, судимості, які не зняті та не погашені, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання ним процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При цьому суд зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З огляду на зазначене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 дані про його особу, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ризики перелічені в попередніх ухвалах суду про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, на даний час не відпали та не перестали існувати.

Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

В зв`язку з вищевикладеним, підстав для обрання міри запобіжного заходу, не пов`язаної з триманням під вартою про що прохали захист та обвинувачений, суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.177, 183, 193, 314, 334 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: