УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

особи, якій відмовлено

у визнанні потерпілим ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим - ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в:

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим - ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 02.09.2024.

У скарзі порушується питання про скасування даної постанови, як невмотивованої та передчасної, оскільки слідчим не наведено правових підстав для відмови у визнанні потерпілим, як такої, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_3 , чим штучно обмежено процесуальні права останнього.

Також, у скарзі перед слідчим суддею порушується питання про зобов`язання слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України.

В судовому засіданні особа, якій відмовлено у визнанні потерпілим - ОСОБА_3 , підтримав скаргу, з мотивів у ній наведеним та просив задовольнити скаргу.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений завчасно та належним чином.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим - ОСОБА_3 , приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів скарги, строк передбачений ч.1 ст.304 КПК України на оскарження постанови слідчого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 02.09.2024, не пропущено, а тому поновленню не підлягає.

Так, із матеріалів скарги вбачається, що слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000734 від 27.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

В межах даного кримінального провадження адвокатом ОСОБА_3 подано заяву про залучення останнього як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000734 від 27.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

02.09.2024 слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у залученні ОСОБА_3 як потерпілого.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в межах кримінального провадження, яке розслідується за ч.3 ст.382 КК України, слідчий зазначив про те, що в ході досудового розслідування не здобуто відомостей щодо заподіяння ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом із тим, такі висновки слідчого є помилковими, суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, тощо.

Слідчим залишено поза увагою той факт, що у заяві ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого наведені дані, які свідчать про заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим слідчим фактично позбавлено останнього можливості користуватись більш широкими правами потерпілого у кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ґрунтується на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у залученні ОСОБА_3 потерпілим.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню.

Що ж стосується прохання порушеного у скарзі перед слідчим суддею щодо зобов`язання слідчого виконати вимоги ст. 55 КПК України щодо ОСОБА_3 , то в цій частині слід в відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що слідчий суддя не наділений такими повноваженнями.

Повноваження щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є виключними повноваження слідчого та прокурора, які зобов`язані вручити пам?ятку про процесуальні права та обов`язки при прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, не передбачено кримінальним процесуальним законодавством України винесення відповідної постанови, оскільки права і обов?язки потерпілого виникають в особи, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

А тому враховуючи, що оскаржувана постанова слідчого скасована, ОСОБА_3 являється потерпілим у кримінальному провадженні № 0000734ід 27.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, з моменту подання відповідної заяви про залучення потерпілим, що відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст. 55 КПК України зобов`язує слідчого негайно прийняти відповідне процесуальне рішення та вчинити процесуальну дію.

В ході виготовлення короткого тесту ухвали, судом було допущено технічну помилку у резолютивній частині ухвали, а саме у даті винесення постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим , що слід виправити при виготовленні повного тексту ухвали.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою -- ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим, - задовольнити.

Скасувати постанову від 02 вересня 2024 року слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000734ід 27.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя