УХВАЛА

26 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 278/1640/19

провадження № 51-5413 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 5 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2, частин 3, 5 цієї норми процесуального права.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути викладено правове обґрунтування заявлених вимог, котрі мають узгоджуватись зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами саме норм права і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.

Зазначене при зверненні до Верховного Суду скаржник залишив поза увагою.

У поданій скарзі засуджений просить змінити судові рішення, у тому числі шляхом доповнення вироку вказівкою про звільнення від покарання із застосуванням статей 75, 76 Кримінального кодексу України (далі - КК). Однак у юридичному аспекті така вимога не узгоджується зі ст. 436 КПК (повноваження суду касаційної інстанції), адже порушене питання стосується покарання, із яким погодився апеляційний суд у своїй ухвалі. До того ж, пом`якшення заходу примусу процесуально не вирішується шляхом унесення доповнень у судове рішення.

Разом із цим усупереч законодавчим приписам у касаційній скарзі не наведено обґрунтування саме явної несправедливості призначеного покарання, як це передбачено ст. 414 КПК, з урахуванням визначених у статтях 50, 65 КК загальних засад і мети - попередження нових кримінальних правопорушень, зважаючи також на особливості застосування інституту умовного звільнення й дискреційні повноваження суду. Водночас, не спростовуючи факт витрат коштів на стаціонарне лікування потерпілого й не відшкодування їх у добровільному порядку, засуджений не зазначає як його позиція / поведінка та всі дані про особу корелюється з тезою про відсутність перешкод для звільнення від відбування заходу примусу з випробуванням.

Крім того, попри те, що оспорюваний вирок переглядався в порядку апеляційної процедури, засудженим не викладено обґрунтування у розрізі статей 129, 404, 412, 413, 419 КПК, допущення апеляційним судом таких порушень норм права, котрі є істотними і перешкодили чи могли перешкодити йому ухвалити законне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Між тим, подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Також засуджений не долучив належно оформлені копії судових рішень, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу від 17 жовтня 2023 року № 485), або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», що стає на заваді реалізації положень статей 428, 430 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 427 вказаного Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 5 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2024 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3