Справа № 331/1481/24
Провадження № 1-кс/331/517/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , на майно якої накладено арешт, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000475, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2022 року, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1375998 від 08.03.2024 року (а.с.9-10), про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000475, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2022 року, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03.08.2023 року по справі № 760/17259/23 (провадження № 1-кс/760/7494/23) було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_12 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000475 від 30.11.2022 року, та накладено арешт на наступне майно:

- частину земельної ділянки: :01:002:0394, площею 0,0041 га, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , та є спільно нажитим майном з ОСОБА_8 ;

- частину земельної ділянки: :02:000:2130, площею 13,5249 га, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , та є спільно нажитим майном з ОСОБА_8 ;

- частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,8 кв.м., який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4 та є спільно нажитим майном з ОСОБА_8 ;

- частину транспортного засобу «TOYOTA C-HR HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 та є спільно нажитим майном з ОСОБА_8 .

Представник заявника вказує у клопотанні, що звернення із вказаним клопотанням, в порядку статті 174 КПК України, саме до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя зумовлено тим, що 23 лютого 2024 року здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000475 від 30.11.2022 року (яке раніше розслідувалося ГУ СБУ в м. Києві та Київській області) доручено слідчому відділу УСБУ в Запорізькій області, який знаходиться в межах територіальної юрисдикції вказаного суду (виходячи з положень п. 1) ч. 2 ст. 132 КПК України, з урахуванням застосованої аналогії закону (ч. 6 ст. 9 КПК України).

Вищезазначене процесуальне рішення слідчого судді від 03.08.2023 року заявник вважає незаконним та необґрунтованим, виходячи з наступного.

На думку заявника слідчим суддею не дотримано вимоги кримінального процесуального закону при накладенні арешту на майно, що зумовило постановлення необґрунтованої ухвали.

Так, згідно ухвали від 03.08.2023 року, правовою підставою для арешту майна слідчим суддею визначено саме необхідність забезпечення вироку в частині конфіскації майна (і саме таку мету накладення арешту зазначав слідчий у своєму клопотанні від 01.08.2023 року).

Між тим, при постановленні даної ухвали, судом не було встановлено дійсних власників такого майна, що призвело до накладення арешту на майно, яке є особистою приватною власністю осіб, які не мають жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, пов?язаного із притягненням до кримінальної відповідальності, що є незаконним обмеженням їх права власності.

Так, ухвалою від 03.08.2023 року накладено арешт, зокрема, на частину земельної ділянки: :01:002:0394, площею 0,0041 га та на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,8 кв.м., які на праві власності належать ОСОБА_4 - дружині ОСОБА_8 .

Заявник звертає увагу, що вищевказані земельна ділянка і будинок набуті ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом від її рідної бабусі, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом та витягами про реєстрацію із Спадкового реєстру.

Заявник стверджує, що з огляду на положення п. 2) ч. 1 ст. 57 СК України, на вказані об?єкти нерухомості, належні на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 , правовий режим спільної сумісної власності не поширюється, а відтак, накладення на з них арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання відносно її чоловіка ОСОБА_8 , суперечить приписам ч. 5 ст. 170 КПК України, та свідчить про незаконність ухвали від 03.08.2023 року, а з огляду на те, що докази перебування такого майна у ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності надавалися стороною обвинувачення суду, а саме долучалися до клопотання від 01.08.2023 року, ще й свідчить про її необґрунтованість.

Окрім цього, ухвалою від 03.08.2023 року також накладено арешт на частину транспортного засобу «TOYOTA C-HR HYBRID», д.н.з. НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 .

Заявник вказує, що накладаючи арешт на частину вказаного вище автомобіля, слідчий суддя виходив з того, що він придбаний в період перебування ОСОБА_4 у шлюбі з ОСОБА_8 . Між тим, попри те, що даний транспортний засіб був придбаний, згідно договору купівлі-продажу від 28.10.2021 року, в період перебування вказаних осіб у шлюбі, даний автомобіль було придбано за особисті грошові кошти ОСОБА_4 , які були отримані нею від реалізації будинку, набутого у спадщину.

Згідно приписів п. 3) ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Так, заявник ОСОБА_4 стверджує, що 09.02.2019 року нею було отримано у спадок від дідуся квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане майно, виходячи з приписів п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, є її особистою приватною власністю, а відтак правовий режим спільної сумісної власності на нього не поширюється. В подальшому, 14.07.2020 року ОСОБА_4 , викупивши ще частки даної квартири стала її одноособовою власницею. 12.10.2020 року ОСОБА_4 продала вказану квартиру за ціною 1 086 077 грн. 30 коп., що підтверджується нотаріально засвідченим договором купівлі-продажу.

З огляду на те, що мав місце продаж майна особи, яке є особистою приватною власністю заявника (набуте в порядку спадкування), отримані грошові кошти від такої операції відповідно є її особистими грошовими коштами, на які правовий режим спільної сумісної власності не поширюється.

Отже, заявник стверджує, що були відсутні підстави для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, яке належить особі, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищезазначене, посилаючись на те, що арешт було накладено необґрунтовано, заявник просить слідчого суддю скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янською районного суду міста Києва від 03.08.2023 року по справі № 760/17259/23 (провадження № 1-кс/760/7494/23) на: земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0394; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 транспортного засобу «TOYOTA C-HR HYBRID», д.н.з. НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_2 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 , який на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1170014 від 28 березня 2024 року (а.с.65), підтримав клопотання про скасування арешту майна з підстав викладених у клопотанні, просив задовольнити клопотання у повному обсязі.

Старший слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області підполковник юстиції ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту майна. При цьому, слідчий зазначив, що адвокатом ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах власника майна ОСОБА_4 , було оскаржено ухвалу слідчого судді Солом`янською районного суду міста Києва від 03.08.2023 року по справі № 760/17259/23. При цьому, ухвалою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 року ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03.08.2023 року залишено без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах власника майна ОСОБА_4 , залишено без задоволення. Слідчим ОСОБА_3 також було надано суду інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, на яке було накладено арешт.

Заслухавши учасників справи, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також матеріали, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

За змістом статті 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається у наступних випадках: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що спочатку вказане кримінальне провадження розслідувалось слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, за процесуальним у керівництвом прокурорів Київської обласної прокуратури.

Наразі, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000475, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2022 року, за підозрами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 366 КК України, здійснюється слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Запорізькій області під процесуальним керівництвом Запорізької обласної прокуратури.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03.08.2023 року по справі № 760/17259/23 (провадження № 1-кс/760/7494/23) частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_12 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000475 від 30.11.2022 року, та накладено арешт на:

- частину земельної ділянки: :01:002:0394, площею 0,0041 га, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , та є спільно нажитим майном з ОСОБА_8 ;

- частину земельної ділянки: :02:000:2130, площею 13,5249 га, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , та є спільно нажитим майном з ОСОБА_8 ;

- частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,8 кв.м., який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4 та є спільно нажитим майном з ОСОБА_8 ;

- частину транспортного засобу «TOYOTA C-HR HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 та є спільно нажитим майном з ОСОБА_8 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 року ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03.08.2023 року залишено без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , залишено без задоволення. При цьому, колегією суддів під час розгляду апеляційної скарги було встановлено, що матеріали провадження свідчать про те, що клопотання не суперечить вимогам КПК України, містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, арешт майна відповідає принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, є пропорційним тяжкості правопорушення та не становить надмірного тягаря для володільця майна.

На час розгляду слідчим суддею клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала.

Доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення кримінального провадження втратив свою актуальність.

При цьому, слідчий суддя ставиться критично до доводів заявника про те, що на грошові кошти, які було отримано від реалізації дідусевої квартири заявника, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , заявником ОСОБА_4 було придбано автомобіль «TOYOTA C-HR HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки належних доказів на підтвердження даної обставини суду так і не було надано.

Враховуючи зазначене, а також те, що на даний час не відпала потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 03.08.2023 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 26, 110, 174, 309, 372, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000475, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2022 року, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111 КК України, відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 05 квітня 2024 року.

Повний текст ухвали проголошено 08 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1