Справа № 279/1050/25
Провадження № 1-кс/279/266/25 У Х В А Л А
іменем України
18 лютого 2025 року

В С Т А Н О В И В :

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в одній із кімнат квартири взяв металевий молоток з дерев`яною ручкою, підійшов до ОСОБА_8 та умисно металевою частиною молотка наніс три удари в область голови потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забійні рвані рани, відкритого вдавленого перелому лівої тім`яної кістки, але свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_9 , яка в цей час знаходилась в квартирі ОСОБА_5 , втрутилась в дану суперечку, не дала можливості ОСОБА_5 в подальшому наносити удари в область голови ОСОБА_8 та викликала карету швидкої допомоги, яка доставила потерпілого до Коростенської центральної міської лікарні.
16.02.2025 о 10 год 00 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України
16.02.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом ЄО №3228 від 16.02.2025; рапортом ЄО №3239 від 16.02.2025; протоколом огляду місця події від 16.02.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 ; постановою про визнання речових доказів від 17.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.02.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.02.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.02.2025року; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення від 16.02.2025 року; консультативним висновком спеціаліста від 16.02.2025.
ОСОБА_5 від дачі показів відмовився використовуючи своє право передбачене ст. 63 Конституції України.
ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, встановлено реальні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити речові докази незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії, просив задоволити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Слідчий своє клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти застосування запобіжного заходу заперечив.
Захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації підзахисного.
Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 надали пояснення, про те, що в день події ОСОБА_5 наніс де кілька ударів по голові молотком потерпілому ОСОБА_8 , бачили у ОСОБА_8 в рукамві край ножа.
Прокурор зробив висновок про доцільність та можливість застосування запропонованого запобіжного заходу.
Судом встановлено, що відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України внесено до ЄРДР 16.02.2025, 16.02.2025 о 10.00 год. ОСОБА_5 затримано, 16.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Вислухавши пояснення слідчого, висновок прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, свідків, дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне:
Внесене клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, його копія вручена підозрюваному в передбачені законом строки.
Відповідно до положень ст.177 ч.2 КПК україни, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 2 вказаної норми зобов`язує слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконати неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стації. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке могло бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення без належного з`ясування наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених ст.177 КПК.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні суспільні інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ст.12 ККУкраїни за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
З клопотання та досліджених в судовому засіданні матеріалів доданих до клопотання вбачається, що наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Одночасно звертаю увагу, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.
В судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад п`ять років.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про його особу, вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбаченими ч.1 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, строком на шістдесят днів.
Даний запобіжний захід вважається найбільш прийнятним з огляду на всі досліджені за клопотанням про застосування запобіжного заходу обставини.
На підставі ч.4 ст.183 КПК України постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає можливим не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.176- 178, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.04.2025 включно, без визначення розміру застави.
Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 18.04.2025.
Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, слідчому, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.
Здійснення доставки ОСОБА_5 до місця попереднього ув`язнення покласти на уповноважених осіб Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_13
Копія згідно з оригіналом