Справа № 761/4268/23
Провадження № 1-в/191/642/24
У Х В А Л А

іменем України

19 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове подання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX-

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX.

В обґрунтування подання посилаються на те, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2023, яким він засуджений за ч.4 ст.186, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, який вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.05.2023 скасований в частині призначення покарання, та засуджений за ч.4 ст.186,ч.1 ст. 71,72 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2023, засуджений за ч.4 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 8 років 1 міс. позбавлення волі. Початок строку 14.12.2022, кінець строку 14.01.2031. Згідно вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2018, ОСОБА_4 18.09.2017 вчинив крадіжку майна, вартість якого становила 160,00 грн, що на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи, що 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-IX від 18.07.2024 на підставі ст. 5, ч.2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2023 за ч.4 ст.186, ч.4 ст.70 КК України у відповідності до чинного законодавства.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

Прокурор вважав клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «СВК (№94)» за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2023 , яким він засуджений за ч.4 ст.186 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2023 та остаточно призначено покарання у вигляді 8 років 1 місяця позбавлення волі.

За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.186, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.05.2023 скасовано вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року в частині призначення покарання та визнано ОСОБА_4 винним за ч.4 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2018 року, із застосуванням правил ст.72 КК України, та обрано остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць. В решті вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року залишено без змін.

За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2018 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.152, ч.2 ст.185, ч.1ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до змісту зазначеного вироку ОСОБА_4 за епізодом від 18.09.2017 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 160,00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст.51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та п.п 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Приписами підпункту 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2017 встановлений на рівні 1600 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2017 році становив 800 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2017 року складали 1600 грн.

Згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2018 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.152 КК України до 6 років позбавлення волі, та до 1 року позбавлення волі за епізодом крадіжки, сума якої не перевищує встановлений законодавством мінімум, а тому він підлягає звільненню від відбування покарання за ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, покарання , яке ОСОБА_4 відбуває за останнім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2023, залишається незмінним, враховуючи те, що остаточне покарання у ньому призначено шляхом часткового приєднання покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2023, який змінено в частині призначеного покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.05.2023, а саме у виді 1 місяці позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що клопотання ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2023 за ч.4 ст.186, ч.4 ст.70 КК України , не підлягає задоволенню, а засуджений підлягає звільненню від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2018, а саме за ч.2 ст.185 КК України.

Керуючись ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2018 за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Привести вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2018 у відповідність до чинного законодавства та ваажати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вказаним вироком за ч.2 ст.152 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1