Справа № 489/1616/25
Провадження № 1-кп/489/666/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

15 квітня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за №0001463 від 05.12.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з початковою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази: 20.08.2012 Ленінським районним судом міста Миколаєва за статтями 185 ч. 3, 186 ч. 2, 15 ч. 3 та 186 ч. 2, 70, 71 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений 14.07.2015 умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 7 місяців 7 днів; 20.01.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва за статтями 15 ч. 2 та 186 ч. 2, 71 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки три місяці, з місць позбавлення волі звільнений 06.09.2019 за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

встановив:

04.12.2024 близько 17:10 год. ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу, перебуваючи в під`їзді № 3 будинку № 51 по вул. Авангардній у м. Миколаєві, з корисливих мотивів, умисно відкрито викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон «Ulefone» моделі «Armor 6E» 4 GB-RAM, 64 GB-ROM, вартістю 2250 гривень, із сім-картою НОМЕР_1 (яка матеріальної цінності для потерпілого не становить). Після того ОСОБА_3 з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2250 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, 11.12.2024 близько 11:10 год. ОСОБА_3 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу, перебуваючи у під`їзді № 4 будинку АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, умисно відкрито викрав з кишені ОСОБА_7 гаманець, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 450 грн. Після того ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 450 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та відмовився від дачі показань.

Заперечення обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінованих кримінальних правопорушень спростовуються, а його винуватість у скоєному підтверджується іншими, дослідженими у судовому засіданні доказами, в їх сукупності.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду показання про те, що є особою престарілого віку та має дуже погану пам`ять, яка з часом погіршується. При цьому, вказав, що пам`ять пів року назад у нього була краща, ніж під час допиту в суді. Також зазначив, що в один із днів, точної дати він не пам`ятає, до обіду, на нього напав невідомий чоловік, який за своєю зовнішністю схожий на присутнього в залі суду обвинуваченого, який нишпорив у нього по кишеням та викрав гаманець з грошовими коштами, точної суми він не пам`ятає, але близько 400-500 грн. Крім того, підтвердив, що воли у нього був викрадений невідомим чоловіком гаманець з грошима, то він того дня одразу спілкувався з поліцейськими та повідомив їм повні та точні відомості щодо обставин заволодіння його гаманцем з грошима і в якій сумі. Оскільки він спілкувався з поліцейськими в день вчинення щодо нього злочину, то пам`ятав обставини того, що відбувалося, і розказав правдиві відомості щодо цього.

Крім того, з досліджених під час судового розгляду показань потерпілого ОСОБА_7 , які були отримані від нього під час досудового розслідування шляхом фіксування за допомогою технічних засобів відеофіксації та були використані як докази в суді на підставі ч. 11 ст. 615 КПК України в умовах воєнного стану, вбачається, що 11.12.2024 близько 12:00-13:00 год. він йшов з магазину з продуктами харчування та зайшов до під`їзду № 4 свого будинку за місцем проживання по АДРЕСА_3 . В цей час його хтось ударив по голові ззаду, від чого він упав і на декілька секунд втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що біля нього знаходиться чоловік високого зросту, віком 30-40 років, який нишпорив по кишеням та витягнув з внутрішньої кишені гаманець чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти, точну суму не пам`ятає, а також документи на його ім`я та папірці, на яких записані його анкетні дані, номер телефону та адреса місця проживання, на випадок якщо у нього виникнуть проблеми зі здоров`ям та він загубиться. Після того вказаний чоловік з викраденим майном та документами зник. Точну суму грошових коштів, які залишалися у гаманцю, не знає, але щоразу брав із собою до магазину близько 800-1000 грн.

При цьому, суд бере до уваги в якості доказів вказані показання потерпілого ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що вони були надані через незначний проміжок часу після вчинення кримінального правопорушення щодо нього, у зв`язку з чим потерпілий пам`ятав дійсні та актуальні відомості скоєного і виклав їх під час свого допиту, який проводився шляхом фіксування за допомогою технічних засобів відеофіксації. Натомість на час допиту потерпілого ОСОБА_7 в суді сплив досить тривалий проміжок часу (чотири місяці), протягом якого пам`ять потерпілого погіршилася та він не пам`ятає в повному обсязі всі обставини, які відбувалися з ним раніше, про що ОСОБА_7 особисто неодноразово вказав під час свого допиту в суді.

За такого, з метою встановлення повних та об`єктивних обставин вчиненого щодо ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доцільним та необхідним, на переконання суду, є взяття його показань, наданих суду безпосередньо, а також тих, які були відібрані у нього під час досудового розслідування з допомогою технічних засобів відеофіксації, оскільки вони доповнюють один одного та не містять суттєвих протиріч, які б дозволяли суду встановити дійсні обставини викрадення грошових коштів у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду показання про те, що є особою з інвалідністю третьої групи та має проблеми з опорно-руховим апаратом, пересуваючись з паличкою. Близько 5-6 грудня 2024 року близько 17:00 год. він заходив у під`їзд № 3 свого будинку за місцем проживання по АДРЕСА_4 , при вході до якого знаходився невідомий чоловік, який пропустив його уперед і попросив не зачиняти двері. Коли він зайшов до під`їзду, то вказаний чоловік зайшов слідом за ним та раптово притис його до поштових скриньок, сказавши про те, що є поліцейським, та став нишпорити у нього по кишеням. Вказаний чоловік витягнув у нього з кишені мобільний телефон «Ulefone» чорного кольору з червоними вставками, який йому подарувала сестра. Коли чоловік витягав телефон, то він повернувся до нього та роздивився його обличчя, при цьому вказаний чоловік не був одягнений у поліцейську форму. З викраденим телефоном чоловік зник. Невідомий чоловік був одягнений у шапку та темний одяг. Підтвердив, що під час досудового розслідування з ним проводилося впізнання осіб за фотозображеннями, серед яких він впізнав ОСОБА_3 як особу, яка відкрито викрала його телефон, оскільки роздивився обличчя останнього в момент вчинення злочину. Також в залі судового засідання прямо вказав на ОСОБА_3 як на особу, яка викрала його телефон, та вважав, що справедливим покаранням щодо останнього має бути позбавлення волі. Викрадений телефон йому не повернуто та шкода не відшкодована.

Свідок ОСОБА_8 надав показання про те, що у грудні 2024 року, точну дату не пам`ятає, до нього прийшов знайомий ОСОБА_9 , на прізвисько « ОСОБА_10 », який приніс мобільний телефон чорного кольору з червоними вставками, та попросив його закласти до ломбарду, зазначивши про те, що вказаний телефон йому дав їх спільний знайомий ОСОБА_11 . Після того він відніс телефон та здав до ломбарду на площі Перемоги м. Миколаєва, а отримані за нього грошові кошти віддав ОСОБА_12 . Під час досудового розслідування з ним проводилося впізнання особи за фотознімками, в ході якого він впізнав ОСОБА_3 як знайому особу, однак не говорив слідчому, що саме останній попросив його закласти телефон до ломбарду.

Свідок ОСОБА_13 надав показання про те, що на початку грудня 2024 року до нього звернувся ОСОБА_3 , з яким він постійно спілкується, та попросив здати до ломбарду сенсорний телефон чорного кольору з червоними вставками. Думаючи, що телефон належить ОСОБА_14 , він погодився, але оскільки у нього не було паспорта, який є необхідним при зверненні до ломбарду, то він зустрівся із ОСОБА_15 і попросив останнього закласти наданий ОСОБА_16 телефон до ломбарду, на що той погодився. В подальшому ОСОБА_17 здав вказаний телефон до ломбарду, а отримані за нього грошові кошти в сумі близько 1600 грн передав йому, а він віддав ОСОБА_14 . Про те, що зазначений телефон був викрадений, він дізнався від поліцейських. Вказав, що до вказаних подій ОСОБА_3 користувався телефоном, але не сенсорним, а кнопковим.

Свідок ОСОБА_18 надав показання про те, що перебуває на посаді оперуповноваженого ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області. 11.12.2024 близько 12:00 години він разом з оперуповноваженим ОСОБА_19 перебували біля будинку по АДРЕСА_5 , де йому було потрібно перевірити особу, яка перебувала під домашнім арештом. В той час він побачив, як в під`їзд сусіднього будинку зайшов один чоловік, яким у подальшому виявився потерпілий ОСОБА_7 , а слідом за ним зайшов інший чоловік у чорному одязі, яким в подальшому виявився ОСОБА_11 , з яким він раніше стикався по роду своєї діяльності. Хвилин через 5 із вказаного під`їзду вийшов другий чоловік ( ОСОБА_11 ) та пішов у невідомому напрямку. Через деякий час з під`їзду вийшов перший чоловік ( ОСОБА_20 ), який сказав, що на нього напав невідомий чоловік у чорному одязі, обличчя він не розгледів, та викрав гаманець з грошима та документами. Далі він з напарником почали шукати другого чоловіка ( ОСОБА_3 ) та виявили його в одному з дворів сусіднього будинку. Побачивши їх, ОСОБА_11 став нервувати, у зв`язку з чим вони зупинили його і стали розпитувати про вчинення нападу на потерпілого та викрадення його майна, у відповідь на що підозрюваний щось бурмотів про себе, говорячи, що гаманець його. В подальшому ОСОБА_11 був доставлений до відділення поліції, де був проведений його особистий обшук, при якому він був присутнім, в ході якого з кишень підозрюваного були вилучені гаманець, грошові кошти та документи на ім`я потерпілого.

Свідок ОСОБА_21 надав показання про те, що перебуває на посаді оперуповноваженого ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області. 11.12.2024 близько 11.00 години він разом з оперуповноваженим ОСОБА_22 перебували біля будинку по АДРЕСА_2 , де йому було потрібно перевірити особу, яка перебувала під домашнім арештом. В той час він побачив, як в під`їзд вказаного будинку зайшов один чоловік, яким у подальшому виявився потерпілий ОСОБА_7 , а слідом за ним зайшов інший чоловік, яким виявився ОСОБА_11 , одягнутий у темний одяг та шапку. Хвилин через 5 із вказаного під`їзду вийшов потерпілий ОСОБА_20 , який сказав, що на нього напав невідомий чоловік у чорному одязі та викрав гаманець з грошима. Оскільки за описом потерпілого злочинець був схожий на чоловіка, який заходив до під`їзду слідом за ним, то вони з напарником почали перевіряти сусідню територію та виявили в одному з дворів сусідніх будинків ОСОБА_3 , який, побачивши їх, став змінювати напрямок руху, намагаючись уникнути контактування з ними, після чого вони його затримали та викликали СОГ. Що пояснював Великохатько в той час, він не пам`ятає. Далі Великохатька разом з ОСОБА_22 було доставлено до відділення поліції. Як ОСОБА_11 виходив з під`їзду, до якого заходив слідом за потерпілим ОСОБА_23 , він не бачив, оскільки не стежив за під`їздом увесь час.

Також були досліджені письмові докази на підтвердження винуватості обвинуваченого.

- за фактом відкритого викрадення майна ОСОБА_6 :

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.12.2024 вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до поліції про вжиття заходів до невідомої особи, яка 04.12.2024 близько 17:10 год. біля під`їзду будинку № 51 по вул. Авангардній у м. Миколаєві викрала його мобільний телефон «Ulefone Armor».

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.12.2024 та фототаблиці до нього, місцем огляду є приміщення під`їзду № 3 в багатоквартирному будинку № 51 по вул. Авангардній у м. Миколаєві, вхід до якого здійснюється через металеві двері.

Згідно з протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 09.12.2024 та довідки до нього, потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому для впізнання осіб впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 04.12.2024 близько 17:10 год. здійснила викрадення його мобільного телефону «Ulefone Armor» із сім-карткою НОМЕР_2 в під`їзді № 3 буд. № 51 по вул. Авангардній у м. Миколаєві.

Відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 13.12.2024 та довідки до нього, свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених йому для впізнання осіб впізнав ОСОБА_3 як свого знайомого, який 05.12.2024 ввечері прийшов до нього додому, тримаючи в руках мобільний телефон чорного кольору з червоними вставками та попросив допомогти закласти його до ломбарду.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-24/22904-ТВ від 18.12.2024, ринкова вартість мобільного телефону «Ulefone Armor 6Е» 4 GB-RAM, 64 GB-ROM, який був у користуванні, станом на 04.12.2024 становить 2250 грн.

Згідно з довідкою ПТ «Ломбард «Перший» ТОВ «Мікрофінанс і компанія» №1212/2024 від 12.12.2024, ОСОБА_8 05.12.2024 отримав грошові кошти під заставу мобільного телефону «Ulefone» за договором фінансового кредиту та застави до 11.12.2024, однак обов`язки за договором не виконав, у зв`язку з чим було звернуто стягнення на передане у заставу майно.

Також судом був досліджений протокол пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 13.12.2024 та довідка до нього, зі змісту якого слідує, що свідок ОСОБА_8 серед пред`явлених йому для впізнання осіб впізнав ОСОБА_3 як свого знайомого на ім`я ОСОБА_24 , який 05.12.2024 близько 18.00 годин ввечері прийшов до нього додому та приніс мобільний телефон «Ulefone» чорного кольору з червоними вставками, який свідок на його прохання заклав до ломбарду «Перший» на площі Перемоги м. Миколаєва за 1800 грн, які віддав ОСОБА_3 .

Однак, суд зазначає, що вказаний протокол не може бути належним та достовірним доказом винуватості ОСОБА_3 у відкритому викраденні телефону у ОСОБА_6 , оскільки допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 заперечив викладений у ньому зміст проведеної слідчої дії та вказав, що впізнав ОСОБА_3 саме як свого знайомого, а не особу, яка попросила його здати телефон до ломбарду, оскільки телефон він здавав до ломбарду на прохання ОСОБА_25 , а не

ОСОБА_26 зв`язку з викладеним, судне враховує вказаний протокол слідчої як доказ винуватості ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

- за фактом відкритого викрадення майна ОСОБА_7 :

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.12.2024 вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до поліції про вжиття заходів до невідомої особи, яка 11.12.2024 близько 11:10 год. на сходинковому майданчику між 1 та 2 поверхом під`їзду № 4 в будинку АДРЕСА_2 відкрито із застосуванням фізичної сили викрала гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 450 грн.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.12.2024 та фототаблиці до нього, місцем огляду є сходинковий майданчик між 1 та 2 поверхом під`їзду № 4 в будинку АДРЕСА_2 , вхід до якого здійснюється через металеві двері.

Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 11.12.2024 вбачається, що 11.12.2024 о 12:00 год. по просп. Богоявленському, 42-Б, м. Миколаєва в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_3 , в ході особистого обшуку якого було вилучено: із задньої лівої кишені - грошові кошти в сумі 450 грн, купюрами номіналом 100 грн 4 шт., та 50 грн 1 шт., які запаковані до сейф-пакету CRI1167740; із задньої правої кишені - грошові кошти в сумі 295 грн, запаковані до сейф-пакету CRI1167742; із лівої кишені куртки - грошові кошти в сумі 109 грн, запаковані до сейф-пакету CRI1167741; з правої кишені куртки - в розірваному стані фрагмент паперу з написом ОСОБА_7 , який поміщений у сейф-пакет CRI 1167745; з правої кишені куртки - фрагмент паперу з написом « АДРЕСА_3 ОСОБА_7 к.т. НОМЕР_3 », який поміщений у сейф-пакет CRI0081606; з правої кишені куртки - довідка в розірваному стані з фотозображенням і печаткою та написом «Замість пенсійного посвідчення», № НОМЕР_4 , по батькові Федорович, рік народження 1933, яка поміщена в сейф-пакет CRI WAR 1060876; із внутрішньої кишені куртки - чорний гаманець в розірваному стані з написами «TAILIAN» та «Tailian collection» на одній з частин гаманця, фрагмент гаманця із застібкою, фрагмент гаманця із клапаном-застібкою, фрагмент гаманця чорного кольору шкіряний із металевим надписом «STAILIAN» з металевою застібкою, які поміщені до сейф-пакету WAR 1060875; із внутрішньої кишені куртки - фрагмент документу на ім`я ОСОБА_3 , документ на ім`я ОСОБА_3 з написом «Міністерство охорони здоров`я №656473» , чек на суму 60 грн «Магазин Чайковського 27/1», які поміщені в сейф-пакет WAR 1060879; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_5 , з номером телефону НОМЕР_6 , ключ флажковий, запальничка жовтого кольору «ДУУМ», запальничка зеленого кольору «ФРІКЕТ», запальничка червоного кольору «ДУУМ», запальничка помаранчевого кольору «ТурбоФокс», скотч білого кольору, які поміщені в сейф-пакет ICR0081602.

Сукупність описаних вище доказів у їх взаємозв`язку та фактів, які випливають з даних доказів, доводить поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Натомість, суд не погоджується з позицією захисника щодо того, що вина обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні не доведена поза розумним сумнівом, тому останній має бути виправданий, виходячи з такого.

Так, суд відхиляє твердження захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у викраденні телефону у ОСОБА_6 , оскільки в той час був темний період доби і потерпілий не зміг його розгледіти, виходячи з такого.

В ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 надав однозначні та ствердні показання про те, що викрадення його телефону ОСОБА_3 здійснював не на вулиці, а в під`їзді, де було штучне освітлення, яке дозволяло йому розгледіти обличчя злочинця. Крім того, вказав, що зміг упізнати ОСОБА_3 як особу, яка вчинила відкрите викрадення його гаманця, під час проведення з ним пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що узгоджується з даними відповідного протоколу слідчої дії від 09.12.2024.

Також ОСОБА_6 безпосередньо в залі суду вказав, що обвинувачений ОСОБА_3 схожий за обличчям на особу, яка вкрала його телефон, але став дещо схудлим в порівнянні з днем вчинення злочину.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 у відкритому викраденні телефону ОСОБА_6 підтверджується вищевказаними показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , згідно з якими останні допомагали ОСОБА_3 здати до ломбарду сенсорний телефон чорного кольору з червоними вставками, який за описом відповідає даним телефону, викраденого у ОСОБА_6 . При цьому, особисто у ОСОБА_3 такого телефону у користуванні не було, оскільки він користувався лише кнопковим телефоном.

Також суд відхиляє заперечення захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у відкритому викраденні гаманця з грошима у ОСОБА_7 , виходячи з таких обставин.

Так, із сукупності досліджених показань потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що останній надав однозначні показання про те, що повертався з магазину та мав при собі гаманець з грошовими коштами, точну суму не пам`ятає, але близько 400-500 грн, паперовими купюрами. Також вказав на те, що напад на нього здійснив чоловік, який зайшов за ним у під`їзд та вдарив по голові ззаду, після чого відкрито заволодів гаманцем, в якому знаходилися грошові кошти, витягнувши його з кишень одягу. Крім того, потерпілий зазначив, що вказаний чоловік був високого зросту та був віком 30-40 років, що відповідає опису зовнішності обвинуваченого ОСОБА_3 . При цьому, під час свого допиту судом потерпілий ОСОБА_27 вказав про те, що обвинувачений ОСОБА_3 схожий на особу, яка вчинила напад на нього і викрала гаманець.

Вказані показання потерпілого, зокрема щодо обставин вчинення відкритого викрадення у нього гаманця з грошовими коштами узгоджуються з відомостями з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.12.2024, який був складений безпосередньо в день вчинення кримінального правопорушення, в якому зафіксоване повідомлення потерпілого ОСОБА_7 про точні дату, час та місце викрадення у нього гаманця з грошовими коштами та їх сума, що становила 450 грн, яке відбувалося відкрито із застосування насильства щодо нього.

У свою чергу, свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , які безпосередньо затримали ОСОБА_3 , надали однозначні та послідовні показання про те, що особисто бачили, як останній заходив до того ж під`їзду, куди увійшов потерпілий та слідом за ним, а також через короткий проміжок часу вийшов звідти, після чого до них вийшов потерпілий, який повідомив про невідомого чоловіка, який викрав у нього гаманець з грошовими коштами, описавши його зовнішність, яка була схожою на зовнішність ОСОБА_3 , якого вони спостерігали як такого, що заходив у під`їзд слідом за потерпілим. Далі вказані свідки через досить короткий проміжок часу (протягом пів години) та в безпосередній близькості від місця вчинення злочину виявили та затримали ОСОБА_3 , поведінка якого була такою, що вказувала на його причетність до вчинення кримінального правопорушення (нервував, намагався зникнути з поля зору правоохоронців) та зовнішній вигляд співпадав із зробленим потерпілим описом нападника.

Також, безпосереднім доказом винуватості саме ОСОБА_3 до вчинення грабежу щодо ОСОБА_7 є відомості протоколу затримання та особистого обшуку ОСОБА_3 , під час якого в останнього були вилучені фрагменти гаманця, про викрадення якого вказував потерпілий, фрагменти паперу, на яких були записані анкетні дані потерпілого та адреса його проживання і контактний номер телефону, а також фрагмент довідки замість пенсійного посвідчення, на якій вказане по батькові особи « ОСОБА_28 » та рік народження «1933», що відповідають адресі місця проживання та анкетним даним потерпілого ОСОБА_7 .

У свою чергу, результати обшуку обвинуваченого ОСОБА_3 узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що останній в момент відкритого викрадення його майна мав при собі аркуші паперу із зазначенням його анкетних даних, місця проживання та номера телефону, а також довідку (посвідчення) про особу.

Також, з протоколу затримання та особистого обшуку ОСОБА_3 слідує, що в останнього були вилучені, крім фрагментів документу та аркушів паперу з анкетними даними та адресою місця проживання потерпілого ОСОБА_7 , також фрагменти пошкодженого гаманця, про викрадення якого вказував потерпілий ОСОБА_7 , та грошові кошти, які знаходилися у різних кишенях обвинуваченого, серед яких 450 грн, паперовими купюрами, що відповідає сумі коштів та їхньому вигляду, зазначених потерпілим ОСОБА_7 під час його допиту та у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

При цьому, той факт, що гаманець був розірваний на шматки, цілком очевидно вказує на те, що він не належав ОСОБА_3 , оскільки той не проявляв заінтересованості і бажання у збереженні його цілісності як свого особистого майна, а навпаки пошкодив його разом з виявленими вищевказаними документами та аркушами паперу з метою запобігання встановленню їх належності саме потерпілому ОСОБА_7 , в якого вони були викрадені.

Також, той факт, що виявлені під час особистого обшуку ОСОБА_3 грошові кошти знаходилися не в одному місці, а у різних кишенях його одягу, свідчить про те, що частина з них в сумі 450 грн, що відповідає вказаній потерпілим сумі, була викрадена у потерпілого ОСОБА_7 , а решта могла належати обвинуваченому.

Крім того, суд звертає увагу на те, що виявлені у ОСОБА_3 грошові кошти не могли повністю належати останньому, через те що обвинувачений періодично отримував від свого брата грошові перекази, оскільки, виходячи із показань свідка ОСОБА_13 , розміри вказаних переказів були незначними та складали близько 100-300 грн двічі-тричі на місяць, що цілком очевидно не задовольняло потреб обвинуваченого на існування, враховуючи факт відсутності у нього будь-якого місця роботи та постійного заробітку, а також, що він мав потреби, зокрема для поповнення рахунку мобільного телефону, який перебував у його користуванні, та інших потреб дорослої людини, зокрема повноцінного та достатнього харчування, сплату комунальних послуг, забезпечення одягом тощо.

По-друге, поведінка ОСОБА_29 під час виявлення його поліцейськими (нервував, намагався змінити напрямок руху, перебував у безпосередній близькості від місця вчинення злочину) свідчить про його очевидну причетність до відкритого викрадення гаманця з грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_7 .

Крім того, при встановленні доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів суд враховує власне поведінку та позицію самого обвинуваченого під час судового розгляду, який не надав будь-яких показань з приводу пред`явленого йому обвинувачення, зокрема не говорив про те, що виявлені при ньому під час особистого обшуку грошові кошти належали йому, не зазначив час та джерело їх походження, та не спростовував показань потерпілого ОСОБА_7 про те, що у нього був викрадений гаманець з грошовими коштами в сумі 450 грн.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України.

Натомість, невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень суд розцінює як обраний спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинені діяння.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив умисні корисливі кримінальні правопорушення, що відносяться до категорії тяжких злочинів, характеризується посередньо, неодноразово проходив стаціонарне лікування в психіатричному відділенні, останній раз з 3.09.2023 до 11.11.2024 з діагнозом «Помірна розумова відсталість. Значні відхилення у поведінці, які потребують догляду і лікування», раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, зокрема аналогічного, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі. Однак це не сприяло його перевихованню, він на шлях виправлення не став та повторно умисно вчинив новий умисний корисливий злочин, маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення аналогічних корисливих тяжких злочинів.

Також обвинувачений офіційно не працює, не займається суспільно-корисною працею, що свідчить про те, що він свідомо та умисно вибрав злочинний спосіб життя, направлений на задоволення своїх матеріальних потреб.

Вищевказане, на переконання суду, свідчить, що попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до обвинуваченого з боку держави з метою не лише його покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, останній, маючи не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, знову вчинив ряд умисних тяжких корисливих злочинів проти власності.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення обмежено осудною особою.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який не працює, не має утриманців, неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, за які засуджувався до позбавлення волі, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача та потерпілих, які просили призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, що підлягає реальному виконанню, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України. Вказані вид та міра покарання, на переконання суду, є необхідними й достатніми для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, висновки суду про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді реального позбавлення волі ґрунтуються, серед іншого, також з урахуванням думки потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які просили призначити ОСОБА_3 покарання саме у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, небезпеку для його він становить, враховуючи факт його протиправної діяльності щодо осіб похилого віку та з проблемами зі здоров`ям.

Зазначена позиція суду щодо врахування думки потерпілих при призначенні обвинуваченому покарання узгоджується з висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 641/5714/19, згідно з якими «апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі саме у розмірі 3 роки 6 місяців, своє рішення належним чином не вмотивував та при цьому не врахував всі обставини кримінального провадження у їх сукупності, у тому числі думку потерпілого».

Також право суду призначати покарання на власний розсуд підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.10.2020 у справі №487/5034/18, згідно з якими «поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо».

Крім того, суд враховує, що обвинувачений під час судового розгляду не визнав своєї вини в інкримінованих йому обвинуваченнях, не висловив жодного жалю з приводу вчиненого, не попросив вибачення у потерпілих, не зробив критичного осуду своєї протиправної діяльності та не відшкодував заподіяну шкоду. Також суд бере до уваги обставини скоєних ним злочинів, які були спрямовані проти особи похилого віку та особи з інвалідністю, тобто проти соціально незахищених верств населення, які не могли чинити опір злочинним діям ОСОБА_3 .

Вищевказані обставини, що характеризують особу обвинуваченого, його байдужого ставлення до скоєного та спосіб і умови його життя в даний час, вказують у своїй сукупності на те, що призначення останньому покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі, не сприятиме виправленню обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Натомість призначення покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, на переконання суду, буде справедливим, відповідатиме тяжкості скоєних, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Із висновку судово-психіатричної експертизи № 33 від 05.02.2025 слідує, що ОСОБА_3 на момент вчинення кримінального правопорушення та на даний час страждав/страждає помірною розумовою відсталістю з поведінковими порушеннями, ускладненою розладом психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, стимуляторів. Синдром залежності. За своїм психічним станом у періоди часу, що відносяться до інкримінованих йому діянь, та на даний час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Йому може бути рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з п. 2 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно зі ст. 96 КК України, примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. У разі призначення покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі примусове лікування здійснюється за місцем відбування покарання.

У зв`язку з викладеним та враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, характер та тяжкість захворювання ОСОБА_3 , з яким він неодноразово перебував на лікуванні у психіатричному закладі та яке становить небезпеку для оточуючих, враховуючи обставини скоєних ним правопорушень, які супроводжувалися вчиненням нападів та застосуванням насильства над потерпілими, які не могли протидіяти йому, а також висновки експерта, в яких він рекомендував надання ОСОБА_3 амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, суд вважає необхідним призначити йому примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Цивільні позови не заявлялися.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.12.2024 у справі № 489/9742/24, підлягають скасуванню.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, що підлягає реальному виконанню, тому до набрання вироком законної сили необхідно залишити обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Початок строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання з 11.12.2024.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 11.12.2024 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На підставі ст. 96 КК України, застосувати до ОСОБА_3 примусове лікування у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 450 грн повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

- фрагмент паперу з написом ОСОБА_7 ; фрагмент паперу з написом « АДРЕСА_3 ОСОБА_7 к.т. НОМЕР_3 »; довідку в розірваному стані з фотозображенням і печаткою та написом «Замість пенсійного посвідчення», № НОМЕР_4 , по батькові Федорович, рік народження 1933; чорний гаманець в розірваному стані з написами «TAILIAN» та «Tailian collection» на одній з частин гаманця; фрагмент гаманця із застібкою; фрагмент гаманця із клапаном-застібкою; фрагмент гаманця чорного кольору шкіряний із металевим написом «STAILIAN» з металевою застібкою; чек на суму 60 грн - знищити;

- грошові кошти в сумі 404 грн; фрагмент документу на ім`я ОСОБА_3 ; документ на ім`я ОСОБА_3 з написом «Міністерство охорони здоров`я №656473»; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_5 , з номером телефону НОМЕР_6 , ключ флажковий, запальничку жовтого кольору «ДУУМ», запальничку зеленого кольору «ФРІКЕТ», запальничку червоного кольору «ДУУМ», запальничку помаранчевого кольору «ТурбоФокс», скотч білого кольору повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 75 коп.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.12.2024 у справі № 489/9742/24, - скасувати.

Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1