Справа № 367/2444/25
Провадження по справі № 1-кп/367/735/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпінь кримінальне провадження, відомості щодо якого 03.09.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001019, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, фізичної особи підприємця, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1 КК України,

встановив:

Встановлено, що ОСОБА_6 під час виконання нового будівництва, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:075:0051, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1152 га, яка належать на праві приватної власності його дружині ОСОБА_7 , якій не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_5 , у період часу з травня по серпень 2024 року (точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено, але не ніше 30.08.2024), всупереч вимог ст. ст. 112, 116-126, 150 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи відповідного рішення органу місцевого самоврядування та за відсутності будь-якого правочину щодо земельної ділянки комунальної власності, умисно, шляхом залучення невстановлених осіб, які мають навички виконання будівельних робіт, самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0459 га, яка межує між західною стороною земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0051 та краєм канави (згідно зведеного плану АДРЕСА_2 ), шляхом її огородження парканом, та самовільно побудував на ній об`єкт капітального будівництва - будівлю розміром 6,0 м на 4,5 м, площею 27,0 кв. м, поза межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0051, на землях водного фонду в межах водоохоронної зони вздовж водного об`єкту державного каналу К-19 Загальнодержавної осушувально-зволожувальної системи м. Ірпеня, що обліковується на балансі Бассейного управління водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України, з метою її подальшого використання у власних потребах.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці в охоронній зоні.

28.02.2025 між обвинуваченим та прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 197-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений у позбавлення , а саме за ч. 4 ст. 197-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. При цьому сторони кримінального провадження дійшли згоди про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у присутності захисника, добровільно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2025 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1 КК України, викладеного в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та запевнив, що більше не вчинить нового правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2025 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, викладеного в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та запевнив, що більше не вчинить нового правопорушення.

Представником потерпілого надана письмова згода прокурору на укладення угод. У судове засідання представник потерпілого не прибув, подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що обвинуваченими завдана шкода відшкодована.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті сторонами було враховано відомості щодо особи обвинуваченого, який раніше не судимий, працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений та має двох неповнолітніх дітей, та обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує, що обвинуваченому угодою про визнання винуватості визначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, є не судимим, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки. На переконання суду на ОСОБА_5 необхідно покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області та обвинуваченим ОСОБА_5 від 28.02.2025 та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого суд не застосовує.

Долю речових доказів у вказаному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Витрати в даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-376, 468-470, 472-476 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2025 між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001019 від 03.09.2024.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 17.02.2025, скасувати.

Речові докази: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек № 220084398, акт № 29052019/1, постанову № А-0406/2, припис № 2905/1 від 29.05.2019, будівельний паспорт серії МЕ 729716, технічний паспорт, декларацію про готовність експлуатації обєкта будівництва № КС 13, фіскальні чеки, мобільний телефон марки «Iphone 15 pro» у чорному чохлі, Imei НОМЕР_1 , Imei-2 НОМЕР_2 , телефон марки «Iphone 14 pro МАХ» Imei НОМЕР_3 , Imei-2 НОМЕР_4 , - повернути законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у дохід держави процесуальні витрати в розмірі 15918 (п`ятнадцять тисяч дев?ятсот вісімнадцять) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1