ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/560/20
УХВАЛА

"14" січня 2025 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника сектору пробації ОСОБА_4 , розглянувши подання начальника Дніпровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Петриківка, українця, освіта середня, не одруженого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В

24.12.2024 року до суду надійшло подання начальника Дніпровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством.

В обґрунтування подання зазначає, що 29.07.2021 року до Дніпровського районного сектору № 1 філії Центру пробації у Дніпропетровській області на виконання надійшов вирок відносно ОСОБА_7 , яким останнього засуджено 01.06.2021 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 вчинив ряд крадіжок, а саме

початок лютого місяця 2020 року на суму 325 грн постраждалий ОСОБА_8 ; середина лютого 2020 року на суму 266,50 грн постраждалий ОСОБА_8 ; середина лютого 2020 року на суму 2086 грн постраждалий ОСОБА_9 ; початок березня 2020 року на суму 621,65 грн постраждалий ОСОБА_10 ; 06.06.2020 року на суму 2159,20 грн постраждалий ОСОБА_11 ; 21.02.2021 року на суму 3100 грн постраждалий ОСОБА_12 .

Вищеперераховані дії ОСОБА_7 кваліфіковано, як злочини передбачені ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 КК України.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон). Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2024 році - 3028 грн, у 2023 році - 2684 грн, у 2022 році - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Просить привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 року.

Представник Дніпровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 подання підтримала.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав подання, про що надав відповідну заяву, в якій зазначив, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України необхідно звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Петриківського районного суду від 01.06.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 3 місяці, у зв`язку з усуненням карності діяння, за епізодами від лютого 2020 на суму 325 грн, від лютого 2020 на суму 266,50 грн, від лютого 2020 року на суму 2086 грн, від березня 2020 на суму 621,65 грн.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вирком Петриківського районного суду від 01.06.2021 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_7 вважати засудженим до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження, з уповноваженим органом з питань пробації.

Засуджений ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився.

Суд, перевіривши доводи подання, надані матеріали з особової справи засудженого, приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України ), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3-х років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки, з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 року набрав законної сили 02.07.2021 року.

Частина 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2020 року на рівні 2102 грн. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2020 року, становить 1051 грн (2102 грн х 50% = 1051 грн).

Так, з 09 серпня 2024 року сума викраденого майна, яка не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою, та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як вбачається з вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_7 вчинив крадіжку чужого майна на початку лютого 2020 року на суму 325 грн; в середині лютого 2020 року на суму 266,50 грн; в середині лютого 2020 року на суму 2086 грн; на початку березня 2020 на суму 621,65 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Верховний суду постанові від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказав, що Закон № 3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Закону № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ

Подання начальника Дніпровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством задовольнити.

Привести вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 , у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ХІ від 18 липня 2024 року:

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 3 місяці, у зв`язку з усуненням карності діяння, за епізодами від лютого 2020 на суму 325 грн, від лютого 2020 на суму 266,50 грн, від лютого 2020 року на суму 2086 грн, від березня 2020 на суму 621,65 грн.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вирком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_7 вважати засудженим до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження, з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію ухвали направити для виконання до Дніпровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1