Справа № 489/1512/25
Провадження № 1-в/489/84/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

11 березня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 , представника органу пробації ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

Від Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, призначеного вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.08.2024, у зв`язку з тим, що він є особою з інвалідністю другої групи.

Представник органу пробації клопотання підтримав.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений просив звільнити його від відбування покарання у виді громадських робіт, вказавши на те, що він є особою з інвалідністю другої групи, яка була встановлена йому на строк до 01.02.2025, та на даний час вирішується питання про продовження йому вказаної групи інвалідності.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання з доданими матеріалами та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 534 КПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 6 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.08.2024, залишеним без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11.12.2024, ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вказаний вирок 11.12.2024 набрав законної сили та був направлений для виконання до Інгульського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

З пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №515374 вбачається, що на час ухвалення вищевказаного вироку ОСОБА_3 була встановлена друга група інвалідності через загальне захворювання на строк до 01.02.2025, з необхідністю переогляду у січні 2025 року.

Згідно з консультаційним висновком спеціаліста КНП ММР «Міська лікарня № 3», 17.02.2025 ОСОБА_3 рекомендовано пройти перекомісію у зв`язку з наявністю у нього другої групи інвалідності.

Із довідки Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 19.02.2025 № 1400-0204-8/13995 вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності другої групи.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України, громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 КВК України, стосовно особи, яка після ухвалення судового рішення визнана особою з інвалідністю першої або другої групи або досягла пенсійного віку, а також жінки, яка стала вагітною, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду подання про звільнення її від подальшого відбування покарання.

Згідно зі ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є хвороба.

Із абзацу 11 п. 3 Постанова КМУ від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» слідує, що особам з інвалідністю, повторний огляд яких був призначений з 1 січня 2025 р., але які не пройшли його своєчасно, строк інвалідності продовжується до дати прийняття рішення за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування, але не довше ніж до 1 липня 2025 року.

Таким чином, встановлені судом обставини вказують на те, що на час ухвалення вироку та станом на даний час засуджений ОСОБА_3 є особою з інвалідністю другої групи, стосовно якої в силу вимог ч. 3 ст. 56 КК України та ч. 3 ст. 37 КВК України не могло бути призначене відповідним вироком суду покарання у виді громадських робіт, тому вказане свідчить про наявність підстав для його звільнення від відбування вказаного покарання.

При цьому, суд бере до уваги, що на даний час є неможливим вирішення питання щодо перегляду в касаційному порядку рішень судів першої та апеляційної інстанції відносно ОСОБА_3 в частині правомірності призначення йому покарання у виді громадських робіт та необхідність призначення іншого виду покарання, оскільки на час звернення органу пробації до суду із даним клопотанням закінчився встановлений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України дворічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, що, у свою чергу, унеможливлює прийняття судом рішення про призначення ОСОБА_3 іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Натомість покладений на особу вироком суд обов`язок відбувати покарання, яке не могло бути їй призначене, виходячи з положень діючого законодавства, суперечить закріпленим у статті 1 завданням Кримінального кодексу, а також визначеній у статті 50 КК України меті покарання.

Вказані обставини свідчать про обґрунтованість клопотання та необхідність його задоволення. Керуючись статтями 370, 374, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.08.2024 у справі №487/2776/23 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт звільнити від відбування вказаного покарання у зв`язку з тим, що він є особою з інвалідністю другої групи.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1