Справа № 366/2871/24
Провадження № 1-в/366/3/25
УХВАЛА

Іменем України

5 лютого 2025 року селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання заступника начальника Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 вироку Олевського районного суду Житомирської області від 06.09.2023 року у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.3 ст. 185 КК України -

ВСТАНОВИВ:

До Іванківського районного суду Київської області надійшло подання начальника Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 06.09.2023 вироку Олевського районного суду Житомирської області від 06.09.2023 року у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.3 ст. 185 КК України.

Подання обґрунтовано тим, що на обліку Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області з 09.12.2022 р. перебуває громадянин ОСОБА_3 , засуджений 06.09.2023 вироком Оленівського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу (далі -КК) України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений відбування покарання строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 23.08.2022р.

Ухвалою Оленівського районного суду Житомирської області від 14.12.2022 року про призначення остаточного покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 ухвалено вирок Оленівського районного суду Житомирської області від 07.12.2021 року (справа №287/1676/20), яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання к виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, вирок Олевського районного суду Житомирської області від 21 липня 2022 року (справа №287/2167/21), яким ОСОБА_3 визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на роки 6 місяців, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України виконувати самостійно.

Згідно з вироком Оленівського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2021 року громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив таємне викраденого чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1101,0 грн.

09.08.2024 р. набув чинності Закон України від 18.07.2024 р. №3886-ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення(у редакції Закону № 3886-ІХ) (далі -КУпАП) відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Ч. 2 ст. 51 КУпАП визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1ст. 51 КУпАПнастає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020р. становив 1135,0 грн., 50 відсотків від його розміру ставили 2270,0 грн.

Зі змісту вироку Оленівського районного суду Житомирської області від 21.07.2022р. вбачається, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною ч. 3 ст. 185 КК України, розмір завданого матеріального збитку в загальному склав 1101,0 грн. Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», розмір вартості викраденого майна становить менше 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, передбачених санкцією ч. 2 ст. 51 КУпАП та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

На підставі викладеного та керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України,Законом України «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» просили привести судове рішення стосовно ОСОБА_3 у відповідність до вимог закону.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Представник Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 539 Кримінально процесуального кодексу України(даліКПК України) неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до частин 1-2 статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Проте, нормами діючого КПК України не передбачено такої процесуальної дії, як «приведення судового рішення у відповідність до вимог закону». Більш того, орган пробації у поданні не конкретизує питання яке повинен вирішити суд у порядку частини 1 статті 537 КПК України.

Відтак, суд дійшов висновку, що подання представника Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області є неналежним чином оформлені у відповідності до вимог ст. 537 КПК України, в частині визначення конкретного питання, яке повинен вирішити суд під час виконання вироку, а тому подання необхідно повернути для належного оформлення.

Суд звертає увагу, що орган пробації не позбавлений можливості повторного звернення до суду з таким клопотанням (поданням) після його належного правового обґрунтування та оформлення.

Керуючись ст.ст. 372, 532, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

подання заступника начальника Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 вироку Олевського районного суду Житомирської області від 06.09.2023 року у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.3 ст. 185 КК України, повернути до Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області для належного оформлення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1