Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1131/23
Номер провадження 1-в/530/49/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2024 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання фахівця Полтавського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до закону стосовно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, має на утриманні малолітню дитину, не одружена, офіційно не працює, раніше судима:

17 липня 2024 року вироком Зіньківським районного суду Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

Фахівця Полтавського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання щодо приведення вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.07.2024 року відносно ОСОБА_5 у відповідність до чинного законодавства.

В обґрунтування подання зазначає, що ОСОБА_5 , засуджена 17.07.2024 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, на яку у відповідності до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 76 КК України покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Засуджена ОСОБА_5 на обліку уповноваженого органу з питань пробації перебуває з 27.08.2024 року.

У зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі ст.74 Кримінального кодексу України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.07.2024, ОСОБА_5 вчинила крадіжку майна 13.05.2023, 24.05.2023, 29.05.2023, 30.05.2023 вартість викраденого майна становила 346,74 гривень, 513,58 гривень, 567,67 гривень, 433 гривні. Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум в Україні становив 2684 грн. Тобто спричинені кримінальними правопорушеннями матеріальні збитки менші за встановлений прожитковий мінімум у відповідному році.

Засуджена ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотань, заперечень до суду не надала.

У судове засідання фахівець Полтавського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 не з`явилася, надала заяву про розгляд подання за її відсутності та прохала його задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності учасників провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 , засуджена 17.07.2024 року Зіньківського районним судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Згідно ст.76 КК України на засудженого у період іспитового строку судом були покладені обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок суду набрав законної сили 19.08.2024 року.

Як вбачається з вироку суду, події відбулися 13.05.2023, 24.05.2023, 29.05.2023, 30.05.2023 вартість викраденого майна становила 346,74 гривень, 513,58 гривень, 567,67 гривень, 433 гривні.

Суд зазначає, що в процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування карності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст.536 КПК України).

При цьому, законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання по ч.2 ст.74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2 - 4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподатковуваний мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

За ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня звітного податкового року складав 2684,00 грн. Тому, податкова соціальна пільга у 2022 році складала (2684,00 грн. х 0,5) = 1342,00 грн.

З огляду на вище викладене для притягнення особи до кримінальної відповідальності за здійснену нею крадіжку потрібно, щоб вартість такого (викраденого) майна становила більше як 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян: у 2022 році це сума, більша за 268,40 грн.

У свою чергу, починаючи з 09 серпня 2024 року майновим критерієм відмежування дрібної крадіжки, за яку передбачено адміністративну відповідальність, від крадіжки як кримінального правопорушення, є два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що для діянь, вчинених у 2022 році, становить 2684,00 грн. (1342 х 2 = 2684).

Згідно з ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, на засуджену ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Правовий висновок, викладений в постанові від 07 жовтня 2024 року Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.07.2024 року завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені нею діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІX не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засуджену ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

За таких обставин, подання органу пробації відносно засудженої ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5 ч.2 ст.74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІX від 18.07.2024 року, - суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання фахівця Полтавського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 про приведення вироку суду у відповідність до закону стосовно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовільнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.07.2024 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 звільненою від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1