УХВАЛА

Іменем України

07.12.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

подане у кримінальному провадженні за №0003811 від 06.12.2024,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сінгури Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має малолітню дочку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Клопотання обґрунтовано тим, що 06.12.2024, близько 09 год 00 хв, ОСОБА_5 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де на пальці власниці вказаної квартири ОСОБА_8 помітив каблучку, виготовлену із золота, яку вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же день та час, в період дії воєнного стану, діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 штовхнув потерпілу ОСОБА_8 , внаслідок чого остання впала на диван. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 силоміць стягнув з безіменного пальця правої руки потерпілої ОСОБА_8 каблучку, виготовлену з золота 583 проби вагою 5 г, вартістю 8 000 грн 00 коп. Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 06.12.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_5 від 06.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.12.2024; протоколом огляду місця події від 06.12.2024 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.12.2024; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 07.12.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Окрім цього, ОСОБА_5 неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів. Востаннє ОСОБА_5 судимий 25.01.2024 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. До того ж, 25.10.2024 до Корольовського районного суду м.Житомира скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002886 від 15.09.2024 за ч. 4 ст. 186 КК України. За наведених обставин у сукупності, у тому числі, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, сторона обвинувачення припускає, що ОСОБА_5 усвідомлює, що у разі доведення його винуватості в суді та постановлення обвинувального вироку суду останньому може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі. У свою чергу усвідомлення можливого призначення покарання у виді позбавлення волі свідчить, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, йому відоме місце проживання потерпілої та свідків в даному кримінальному провадженні, існує необхідність в недопущенні спілкування підозрюваного зі свідками та потерпілою з метою недопущення будь-якого впливу або погроз щодо них, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-які із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи затриманим працівниками поліції після вчинення злочину, передав гроші у сумі 2540 грн, які знаходилися при ньому, цивільній дружині ОСОБА_11 . Органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження викраденого майна. Однак для встановлення обставин події, а також походження коштів, які були при підозрюваному ОСОБА_5 , існує підстава вважати, що ОСОБА_5 намагався приховати або знищити кошти, ймовірно здобуті злочинним шляхом.

Також у клопотанні вказано, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Однак ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та знову продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки докази, які містяться в матеріалах досудового розслідування, свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри. За віком ОСОБА_5 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не навчається, не працює, забезпечує свої соціально-побутові потреби за рахунок вчинення корисливих умисних злочинів.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, та просив його задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених у клопотанні, та просила його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що інкримінованого йому злочину не вчиняв, станом на 9 год ринку перебував із цивільною дружиною, також його бачили колеги останньої. Потерпілу знає більше семи років, вона зловживає спиртними напоями, не встає з ліжка. Гроші, які передав при затриманні дружині, належать дружині, яка отримала заробітну плату. Також вказав, що хворіє на гепатит С, ВІЛ-інфікований, в умовах СІЗО перебувати не зможе. Працює неофіційно. Просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що підозра є необґрунтованою, базується лише на показах потерпілої, яка перебуває у неприязних відносинах з підозрюваним. Вважає за доцільне застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що у рамках кримінального провадження №0003811 від 06.12.2024 ОСОБА_5 07.12.2024 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частина 1, 2 ст.177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1, 2 ст.194 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з клопотанням та доданими до нього матеріалами слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Не заслуговують на увагу доводи захисника щодо необґрунтованості підозри з огляду на те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам на предмет їх належності, допустимості і достатності, а лише оцінює наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може бути причетний до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням у т.ч. обґрунтованості ризиків, на які посилається слідчий, слідчий суддя враховує наступне.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Водночас, згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину, а також те, що ОСОБА_5 раніше судимий та обвинувачується у вчиненні іншого аналогічного злочину, дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, у разі невжиття заходів щодо обмеження свободи його пересування, може з метою уникнення покарання, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від зазначених органів.

Враховуючи, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тому ризик продовження злочинної діяльності слідчий суддя вважає також достатньо обґрунтованим.

Також слідчий суддя вважає небезпідставними посилання слідчого та прокурора на наявність ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків, потерпілого, а також на наявність ризику знищення, переховування або спотворення підозрюваним будь-яких із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зважаючи на ранню стадію досудового розслідування, а також на те, що предмет злочину не віднайдено, з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення триває та проводяться слідчі дії, спрямовані на отримання доказів у кримінальному провадженні.

Суд враховує також, що як наголошує Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, слідчий суддя враховує, що, як встановлено у судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, та має ряд захворювань, що стороною обвинувачення не заперечується.

З урахуванням вищенаведених обставин, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту, слідчий суддя вважає останній таким, що здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до частин 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги викладене, а також те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання ризикам, на які вказує сторона обвинувачення; з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права; враховуючи, що наявність постійного місця проживання, цивільної дружини та дитини, можуть бути факторами, які стримають підозрюваного від переховування від органу досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності та вчиненні інших дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді цілодобового домашнього арешту. Тому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Одночасно на підозрюваного покладаються визначені обов`язки у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 31.01.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду, на кожну вимогу;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на підозрюваного обов`язків до 31.01.2025 включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків на нього може бути накладено грошове стягнення та до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-05 год 13.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1