Справа № 761/664/25
Провадження № 1-кс/761/1371/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.11.2024 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024,

установив:

На електронну адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вхід. ЕП-395/25) скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.11.2024 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024.

Скаргу обгрунтовано тим, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, в межах якого постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.11.2024 відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з висновками детектива, викладеними в оскаржуваній постанові, адвокат звернувся до слідчого судді з цією скаргою, зазначивши, що постанова детектива є необґрунтованою, протиправною, незаконною та такою, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 надіслав клопотання про поновлення строку на подання скарги, оскільки лише 27.12.2024, на адвокатський запит від 20.12.2024, органом досудового розслідування надана належним чином завірена копія постанови.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 07.01.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 08.01.2025 скаргу разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляд справи. Водночас на електронну адресу суду надійшло клопотання адвоката про розгляд справи без його участі, а також про уточнення прохальної частини скарги, в якій останній просив скасувати постанову детектива від 27.11.2024 та зобов`язати детектива у зазначеному кримінальному провадженні видати представнику ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Детектив Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Разом з тим, неявка детектива у відповідності до ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя вважає необхідним поновити адвокату строк звернення до суду зі скаргою на постанову детектива, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Виходячи з вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається із матеріалів справи, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні адвокат ОСОБА_3 просив визнати потерпілою ОСОБА_4 .

Постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.11.2024 відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при прийнятті рішення враховує наступне.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

У той же час, детективом зроблено загальний висновок про відсутність підстав для визнання потерпілою ОСОБА_4 . Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням. Неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілою, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого детективом, рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Із урахуванням вищенаведених норм та аналізу наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, зважаючи на позицію детектива, який у судове засідання не з`явився, письмових заперечень на скаргу не надав, а тому слідчий суддя вважає, що детектив під час винесення оскаржуваної постанови у кримінальному провадженні, формально підійшов до її складання, належним чином не виконав вимоги КПК України, що безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення.

Таким чином, постанова старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.11.2024 про відмову у визнанні потерпілою, підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги адвоката зобов`язати детектива у кримінальному провадженні видати представнику ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, слідчий суддя вважає необхідним зазначити про таке.

Згідно вимог ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді, надавати вказівки детективу щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, тощо. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу органу досудового розслідування в цілому, та в заплановану детективом стратегію досудового розслідування, що прямо суперечить принципу диспозитивності.

Таким чином, адвокат ОСОБА_3 в цій частині звертається до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи, яка не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, а тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 110, 303, 305-307, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Поновити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , строк на звернення до суду зі скаргою на постанову старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.11.2024 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024, як такий, що пропущений з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.11.2024 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.11.2024 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6