Житомирський апеляційний суд
Справа №273/2202/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/424/25
Категорія ч.2 ст.194 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баранівка Баранівського району Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого по

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за ч. 2 ст.194 КК України на 5 (п`ять) років 6 ( шість) місяців позбавлення волі;

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вирішено рахувати з дня приведення вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Відповідно до ст.72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 05.09.2024 до 06.09.2024 (включно) та з 25.09.2024 до набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а також зараховано в строк відбуття покарання перебування під цілодобовим домашнім арештом з 06.09.2024 до 24.09.2024 (включно) виходячи із співвідношення, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення: судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/106-24/13897-ФХД від 25.09.2024 у розмірі 3979,50 грн.; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/106-24/13898-ФХД від 24.09.2024 у розмірі 3029,12 грн.; судової пожежно-технічної №СЕ-19/106-24/13817-ПТ від 15.10.2024 у розмірі 7163,10 грн., а всього 14171 грн. 72 коп.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у апеляційному порядку не оскаржується.

встановила:

Як встановив суд, 04 вересня 2024 року, близько 22 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне знищення шляхом підпалу дерев`яної будівлі та майна Свято-Покровського храму Української православної церкви, розташованої по вул. Баранівська, 2 в с.Зеремля Звягельського району Житомирської області, яка належить релігійній громаді Свято-Покровської парафії Житомирської Єпархії Української Православної Церкви.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, ОСОБА_6 цього ж дня, близько 22 год. 45 хв., не повідомляючи про свої злочинні наміри, у свого сусіда ОСОБА_9 , проживаючого по АДРЕСА_2 , взяв 1 літр бензину в пластиковій ємності, з метою його подальшого використання для здійснення підпалу, та попрямував до місця розташування будівлі храму.

При цьому ОСОБА_6 чітко усвідомлював, що підпал будівлі храму за допомогою легкозаймистої рідини, такої як бензин, може повністю його знищити, оскільки вказана будівля виконана з дерева.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на знищення чужого майна, ОСОБА_6 підійшов до території Свято-Покровського храму Української Православної церкви, розташованої по вул.Баранівська, 2 в с. Зеремля Звягельського району Житомирської області, де переліз через паркан та наблизився до центрального входу храму.

Перебуваючи у вказаному місці, цього ж дня, близько 22 год. 55 хв., ОСОБА_6 облив бензином зовнішню частину стін будівлі Свято-Покровського храму Української православної церкви, після чого за допомогою заздалегідь підготовленої запальнички, підпалив її. В результаті умисних дій ОСОБА_6 будівля Свято-Покровського храму Української православної церкви зайнялась. Впевнившись, що розпочалась пожежа, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_6 вогнем знищено будівлю та майно Свято-Покровського храму Української православної церкви, що по вул. Баранівська, 2 в с.Зеремля, Звягельського району Житомирської області, чим заподіяно майнової шкоди інтересам релігійної громади Свято-Покровської парафії Житомирської єпархії Української Православної Церкви.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Не оспорюючи кваліфікацію дій, а також доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що внаслідок знищення чужого майна, загальнонебезпечним способом шляхом підпалу, настали наслідки у виді повного руйнування будівлі та майна (речей, матеріальних цінностей) Свято-Покровського храму Української православної церкви - які внаслідок знищення вогнем перестали існувати як такі.

Обвинувачений завдані ним збитки релігійній громаді Свято-Покровської парафії Житомирської єпархії Української Православної Церкви не відшкодовував.

На думку прокурора, обвинувачений є небезпечним для суспільства, а тому будь-яке інше покарання окрім як позбавлення волі по верхній межі визначеної санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, не забезпечить виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Просить врахувати, що обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено. Обвинувачений ОСОБА_6 на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями. Будучи призваний на військову службу по мобілізації, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , та більше року не виконував свій військовий обов`язок.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення захисника та обвинуваченого на апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.194 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Окрім того, судом враховано і поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , який вчинив умисний тяжкий злочин, заздалегідь підготувавшись до нього та при цьому усвідомлював суспільну небезпеку підпалу у нічний час доби задля досягнення мети по знищенню майна релігійної громади, після підпалу місце злочину залишив, а підпал вчинив із застосуванням легкозаймистої рідини, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого ним злочину. Завдані збитки релігійній громаді Свято-Покровської парафії Житомирської єпархії Української Православної Церкви не відшкодував.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі ближче до середньої межі визначеної санкцією ч.2 ст.194 КК України не суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому апеляційна скарга прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: