Справа № 627/1353/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2024 за №0000243 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, українки, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , що має середню спеціальну освіту, одруженої, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.12.2024 близько 22:30 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у власному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сварку із малолітньою донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у ОСОБА_4 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення потерпілій, з якою остання перебуває в сімейних відносинах, тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, 09.12.2024 близько 22:40 ОСОБА_4 , помітивши біля печі кочергу, взяла її обома руками і, підійшовши до ОСОБА_5 , яка лежала на дивані на лівому боці, нанесла один удар вказаною кочергою по правому передпліччі та близько двох-трьох ударів по правій нозі.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження відповідно висновку судової медичної експертизи № 12-14/-110 КК/24 від 12.12.2024 у вигляді синця на правій верхній кінцівці, синці на правій нижній кінцівці, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження відповідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та в скоєному щиро розкаялася.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має та прохала суворо її не карати.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованому їй органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, заслухавши пояснення неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме:

- умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку та особу обвинуваченої, яка не працює, одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, за місцем проживання характеризується формально, раніше не судима.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та щодо малолітньої дитини, з якою перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, враховуючи ставлення обвинуваченої до скоєного, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та щиро каялася, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченої не має та прохала обвинувачену суворо не карати, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства та вважає за доцільне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу. На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання за цим законом у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Речові докази по справі, а саме кочергу для чистки печі, яка знаходиться в полімерному мішку білого кольору у камері зберігання речових доказів СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1