Справа № 930/2271/24
Провадження №11-кп/801/1179/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000099 від 10.08.2024, апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2024 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро, Кривоозерського р-н, Миколаївської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та засуджено до покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

- за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню в загальній сумі 3029,12 грн. на користь держави (отримувач коштів ГУК у Вінницькій області/м. Немирів/24060300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002796; код класифікації доходів бюджету: 24060300)

в с т а н о в и в :

ОСОБА_10 всупереч постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», уникаючи проходження медичної комісії, навчання та складання теоретичного і практичного іспитів в сервісному центрі МВС, приблизно на початку січня 2024 року в другій половині дня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, за допомогою соціальної мережі «Facebook», з невстановленою особою домовився про виготовлення за грошову винагороду в сумі 5500 грн., підробленого посвідчення водія на своє ім`я.

У подальшому, ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою виготовлення підробленого посвідчення водія надав невстановленій особі свої персоніфіковані особисті дані, а саме: ОСОБА_10 в соціальній мережі «Facebook» надіслав смс повідомлення невстановленій особі із фотографією паспорта та особисте фото, таким чином сприяючи вчиненню вказаною особою підроблення посвідчення водія.

На підставі наданих ОСОБА_10 особистих відомостей, невстановлена особа приблизно вкінці січня 2024 року, точного часу органом дізнання не встановлено, через відділення «Нова Пошта» № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: вул.Максима Кривоноса, буд. 82, м. Іллінці, Іллінецького району Вінницької області, надіслана ОСОБА_10 замовлене ним підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , заповнене на його ім`я, категорія А, В, С1, С, D, видане Снігурівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 25.07.2010, яке підтверджує право на керування транспортними засобами відповідних категорій.

Крім, того, 09.08.2024 близько 09:50 ОСОБА_10 керуючи автомобілем «MERCEDES-BENX», державний номерний знак НОМЕР_4 , рухаючись в с.Чуків Немирівської ТГ, Вінницького району Вінницької області, де був зупинений поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 ..

При цьому, ОСОБА_10 усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, надав для перевірки поліцейському завідомо підроблений документ посвідчення водія зі своїм фото, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , заповнене на ім`я ОСОБА_10 , категорій А, В, С1, С, D, видане Снігурівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 25.07.2010, форма та зразки якого не відповідають зразкам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №47 від 31.01.1992 «Про затвердження зразків національних та міжнародного посвідчення водіїв і документів, необхідних для реєстрації транспортних засобів», таким чином, використавши завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/102-24/15899-ДД від 15.08.2024, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_5 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 25.07.2010 Снігурівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_5 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 25.07.2010 Снігурівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області, штрихи фонових зображень (захисної сітки), бланкового тексту, штрихи серії і номеру бланку та вихідних даних підприємства-виробника нанесено струминним способом друку.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч. 1 ст.358 та ч.4 ст. 358 КК України, тобто в пособництві підроблення офіційного документу та використання завідомо підробленого документа.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ставить питання про зміну вирока Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2024 стосовно ОСОБА_10 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вказати у резолютивній частині вироку про те, що речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , видане Снігурівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 25.07.2010, заповнене на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити у матеріалах кримінального провадження.

В решті вирок залишити без змін.

Вимоги мотивує тим, що, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_10 , Немирівський районний суд Вінницької області допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки не вирішив долю речових доказів, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону (ст. ст. 100, 374 КПК України) та впливає на правильність судового рішення.

Таким чином, при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_10 Немирівський районний суд Вінницької області неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не вирішив долю речових доказів, що є підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КК У країни.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ставить питання про зміну вирока Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2024 року внаслідок суворості. Просить пом`якшити призначене вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2024 року ОСОБА_10 покарання та вважати його засудженим:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;

за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, раніше не судимий, працює неофіційно. Крім того, відсутні обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра він не перебуває.

Вважає, що у суду були всі підстави для того щоб дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого з призначенням більш м?якого покарання, враховуючи його матеріальний стан як особи, яка не має офіційного доходу, відсутність обтяжуючих покарання обставин та те, що обвинувачений є раніше не судимою особою, що відповідало б меті покарання та ст. 1 КК України, а призначене покарання у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що є максимальним розміром штрафу передбаченої санкцією ч. 1 ст. 358 КК України є необґрунтованим та таким що не відповідає встановленим обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; думку захисника - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката та не заперечу4вали проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_10 кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів сторони захисту про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося в призначенні ОСОБА_10 найбільшої межі покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.358 КК України, то вони є слушними.

Дії, передбачені ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_10 в повній мірі не врахував наявні у справі пом`якшуючі покарання обставини та дані щодо особи обвинуваченого.

Так, відповідно до ст. 65ККУкраїни суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Судом належним чином не враховано, що ОСОБА_10 визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину. ОСОБА_10 раніше не судимий, неофіційно працює, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується, вчинив кримінальне правопорушення, яке не є суспільно небезпечним. Судовий розгляд проведено в спрощеному порядку .

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання ,необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Згідно з частиною 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи з положень ст.65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки: саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Разом тим, колегія суддів вважає, що призначене покарання ОСОБА_10 при встановлених обставинах справи є занадто суворим.

Крім того, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо вирішення долі речових доказів, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок за результатами спрощеного провадження ухвалюється у порядку, визначеному цим кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду.

Вимогами ст. 374 КПК України встановлено, що суд у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зобов`язаний прийняти рішення щодо речових доказів і документів.

Відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 98 КПК України документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч.1 ст.98 КПК України.

Як установлено колегією суддів, ОСОБА_10 визнаний винуватим у використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , видане Снігурівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 25.07.2010, заповнене на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Відповідно до постанови дізнавача СД ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 19.08.2024 посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 25.07.2010 Снігурівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області, визнано речовим доказом, оскільки є предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди його вчинення. Вказаною постановою дане посвідчення приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000099.

Оскільки зазначений документ відповідає ознакам ст. 98 КК України та є речовими доказом у даному провадженні, а тому його доля підлягала вирішенню судом першої інстанції відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме не вирішив питання речових доказів відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, що має бути вирішено згідно з ч.4 п.2 абзац 9 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку, яким особа визнається винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставами для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому відповідно до вимог ст.ст.413, 414 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, зокрема, ч.1 ст.65 КК України та санкції ч.4 ст.358 КК України, є підставою для зміни вироку суду першої інстанції шляхом зменшення розміру призначеного ОСОБА_13 покарання і задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2024 року відносно

ОСОБА_10 , - змінити в частині покарання та речових доказів через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити ОСОБА_10 покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисят п`ятсот) грн.;

- за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Вказати в резолютивній частині вироку про те, що речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , видане Снігурівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 25.07.2010, заповнене на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4