Справа № 638/6669/23
Провадження № 1-кп/638/724/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ізюм Харківської області, українки, громадянки України, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей 2011 р.н., 2015 р.н. та 2018 р.н., не працюючої, яка до затримання фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимої

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

встановив:

31 березня 2023 року близько 23 год. 25 хв. ОСОБА_8 знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , на кухні зі своїм колишнім співмешканцем ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на фоні попередньо виниклого конфлікту на ґрунті неприязних стосунків, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 , під час вживання алкогольних напоїв, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер діяння та бажаючи діяти саме таким чином, взяла у праву руку кухонний ніж, і замахнувшись нанесла два порізи лезом ножа по шиї потерпілого ОСОБА_10 . Далі ОСОБА_8 подзвонила своєму знайомому ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який викликав швидку медичну допомогу та поліцію. В подальшому, 01 квітня 2023 року дорогою до медичного закладу, в кареті швидкої медичної допомоги ОСОБА_10 помер о 00 годині 50 хвилин. Відповідно до висновку експерта №31/35 обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради від 08.05.2023 смерть

ОСОБА_10 настала від 2-х різаних ножових, проникаючих поранень шиї з ушкодженням перешийку щитоподібної залози та стінки трахеї, що супроводжувались кровотечою та призвели до аспіраційної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів кров`ю.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину визначала частково, повідомивши, що з 2015 року вона мешкала разом із ОСОБА_10 . В них є спільна п`ятирічна дитина. У 2018 році вони розійшлись, оскільки ОСОБА_10 почав неадекватно себе поводити, ґвалтував та бив її. Також бив і дітей. З 2018 року в них зіпсувались відносини, ОСОБА_10 бив вікна у помешканні ОСОБА_8 , вибивав їй двері та підпалював їх. Також неодноразово після побиття він ґвалтував її. Про ці події знали її мати її товариш ОСОБА_12 . Вона писала заяви до дільничного з приводу цих обставин, та пояснювала, що у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 був неадекватним та агресивним. Були випадки, що ОСОБА_10 приходив до неї, щоб взяти їх дитину та піти погуляти, однак через певний час вона помічала його за поживанням горілки. Прихід до дитини був підставою для того, щоб приходити до неї. 31.03.2023 року ОСОБА_10 також прийшов до її помешкання та почав вживати алкогольні напої на кухні, поки вона певний час була з дітьми у іншій кімнаті. Зазначила, що сама з ним не вживала алкоголь. Коли побачила ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння то попросила його піти, однак він відмовився та почав її бити та намагатись зґвалтувати. Він наніс їй один удар по щоці, схопив за футболку та почав тріпати і прижимати її до стінки. Все відбувалось на кухні біля вікна, діти були в іншій кімнаті, однак ОСОБА_8 не знає чи бачили вони ці події. ОСОБА_10 прижав її до стіни, саме в той момент вона схопила кухонний ніж, який лежав на столі та вдарила ОСОБА_10 . Все відбулось дуже швидко, тому не пам`ятає кількість ударів та область їх нанесення. Потім вона взяла рушник, щоб перев`язати ОСОБА_10 та зателефонувала своєму знайомому, щоб той викликав швидку та поліцію.

На додатковому допиті після проведення судово-психоогічної експертизи, обвинувачена ОСОБА_8 повідомила суду, що в той день 31.03.2023 року до неї прийшов колишній чоловік ОСОБА_10 додому приблизно о 19-00 годині. Поки вона годувала та купала дітей, останній напився на кухні, бо коли вона прийшла туди, побачила порожню пляшку з-під горілки. Якого саме об`єму не пам`ятає. Зазначила, що як тільки зрозуміла у якому стані перебуває ОСОБА_10 попросила його піти, однак він схопив її за футболку та намагався схилити до статевого акту. Вдарив два рази по щоці. Оскільки кухня за площею невеликим приміщенням, вона змогла дотягнутись до кухонного ножа, який лежав на столі та почала наносити ОСОБА_10 удари. Як саме та скільки не пам`ятає, але вказала, що механізм завдання ударів показувала на слідчому експерименті, тому думає, що данні співпадають із реальними подіями. Після того, як побачила кров, перев`язала рану та зателефонувала ОСОБА_13 , щоб той викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Підкреслила, що вчинила злочин у стані сильного душевного хвилювання, оскільки ОСОБА_10 дуже часто застосовував до неї фізичне насильство. Зазначила, що дуже шкоду про те, що вбила ОСОБА_10 ніколи не хотіла спричинити смерть іншій людині.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) надала покази, згідно яких зазначила, що померлий ОСОБА_10 був її братом. З ним вона тісно не спілкувалась. ОСОБА_10 пішов від своєї дружини до ОСОБА_8 . Особисто обвинувачену вона не знала, однак чула про неї неприємні факти, зокрема те, що вона вживала алкогольні напої, залишала дітей на чоловіка і зникала. 01.04.2023 року вона дізналась про смерть брата. Крім того, зазначила, що у її брата та ОСОБА_8 є спільна дитина 2018 року народження, якого вона після цих подій забрала до себе. Підкреслила, що знала, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вживали алкогольні напої та хоче, щоб вона понесла відповідальність за вчинене.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що є сусідом ОСОБА_8 оскільки вона мешкає поверхом вище за нього. Особисто з ОСОБА_8 не був знайомим. Зазначив, що разом із нею мешкали троє дітей. Декілька разів бачив її чоловіка, він був у стані алкогольного сп`яніння. Іноді з її квартири чув сварки, однак хто з ким та причину сварок не знає. З 31.03.2023 року по 01.04.2023 року чув, що казали сусіди про приїзд швидкої допомоги та поліції, однак він їх не бачив. Також повідомив, що чув музику з квартири ОСОБА_8 однак чітко не пам`ятає чи було це саме 31.03.2023 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що у квартирі його рідної тітки мешкала ОСОБА_8 разом із дітьми. Вони з нею є найкращими друзями, оскільки їх батьки з одного села. Поганого про неї нічого сказати не може. У квартирі вона навела порядок. 31.03.2023 року ОСОБА_8 зателефонувала йому та розповіла, що до неї прийшов колишній чоловік, взяв дитину на прогулянку, а повернувся вже п`яним. Після того, побив її. На всі прохання ОСОБА_8 піти додому ОСОБА_10 не реагував та повідомив, що залишиться тут ночувати. Після суперечки ОСОБА_8 вдарила його кухонним ножем. Також повідомив, що випадки побиття та неадекватної поведінки ОСОБА_10 були непоодинокі, він вибивав та підпалював двері помешкання ОСОБА_8 . Також психологічно принижував її та намагався ґвалтувати її, фінансово не допомагав. ОСОБА_8 часто телефонувала та скаржилась на нього. 31.03.2023 року коли він прийшов на місце події, то швидка допомога та поліція вже прибули туди, оскільки ОСОБА_11 викликав їх до того як сам пішов туди. Коли прийшов то побачив як ОСОБА_10 забирають до машини, а вся квартира у крові. Підкреслив, що поведінка ОСОБА_8 є самообороною, крім того вона намагалась надати першу медичну допомогу після удару ножем.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_17 повідомила суду, що у висновку містяться суперечливі дані щодо ударів в момент вчинення вбивства та немає жодних даних щодо знаходження ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, тобто не можливо надати іншу інформацію або зробити точні висновки.

Допитавши обвинувачену, потерпілу, свідків, експерта, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, її винуватість у вчиненому повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів, як і спростовується цими ж доказами її захисна позиція.

Окрім показів свідків, наданих в судовому засіданні, винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України також підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 01.04.2023 року з додатками (фото таблиця), час початку 02.17 год., час закінчення 03.17 год., відповідно до якого слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проведено огляд місця події в присутності двох понятих та за участю власникаквартири; під час огляду, зокрема встановлено, що місцем огляду є квартира АДРЕСА_2 . Квартира знаходиться на п`ятому поверсі. В ході огляду було вилучено та виявлено майно, яке може бути причетним до подій 31.03.2023 року та про що складено відповідний протокол.

- протоколом огляду трупа від 01.04.2025 року з фототаблицями, час початку 02.51 год., час закінчення 03.12 год., відповідно до якого слідчий СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_18 в присутності двох понятих, за участю спеціаліста судово-медичного експерта, лікаря МНС, провів огляд трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем проведення огляду являється автомобіль швидкої допомоги який розташована за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_10 у положенні лежачі на спині на медичних ношах, фіксований до ноші ділянці нижніх кінцівок та тазу. Ліва рука рука фіксована до поручня нош в ділянці променево-зап`ясткового суглобу. Ноги розправлені та зведені. Права рука приведена до суглоба, зігнута в ліктьовому суглобі в положенні на животі. Одяг на трупі відсутній. Нашарування засохлого РБК на обличчі, шиї, передній грудині та черевних стінках. Труп закляклий в усіх групах м`язів. Трупні плями блідо-фіолетового кольору, слабко виражені. При натисканні на них пальцем о 03.10 зникають та повністю відновлюються за 16 секунд. Виявлено тілесні ушкодження у вигляді трьох ран передньої та лівої бокової поверхонь шиї, що мають рівні краї та загострені кінці, розширені горизонтально лінійного та невизначеної форми. Будь-яких інших тілесних ушкоджень при попередньому огляду не виявлено. Кістки скелету на дотик цілі. Для подальшої експертизи труп направлено до Ізюмського ХОБСМЕ;

- протоколом слідчого експерименту від 15.05.2023 року за участю ОСОБА_8 , її захисника ОСОБА_9 , статиста, в присутності понятих із застосуванням відеозапису, який досліджено в судовому засіданні, під час якого ОСОБА_8 на місці події показала, що 31.03.2023 року ОСОБА_10 прийшов до неї додому, щоб побачити їх спільну дитину. Він прийшов о 17-00 годині, взяв сина та пішов із ним гуляти. Повернувся ОСОБА_10 близько 19-00 години з дитиною, а потім пішов до магазину нібито за солодким для дітей. Повернувся ОСОБА_10 додому з пляшкою горілки. Разом із нею у квартирі знаходились двоє її дітей, які сиділи у кімнаті та грались в телефоні. ОСОБА_10 та ОСОБА_8 сіли на кухні. Далі ОСОБА_8 показала як вона сиділа з ОСОБА_10 на кухні, обстановку на кухні та що де лежало. ОСОБА_10 пив горілку, ОСОБА_8 пила каву. Після того, розпочався конфлікт, ОСОБА_10 підвівся, став навпроти ОСОБА_8 та наніс два удари правою рукою в обличчя відкритою долонею. Злякавшись третього удару (бо так зі слів ОСОБА_8 траплялось часто в конфліктних ситуаціях) схопила кухонний ніж в праву руку і замахнулась лезом ножа на рівні шиї ОСОБА_10 і потім нанесла одразу ще один ідентичний удар. Показала механізм нанесення ударів. Після цього ОСОБА_10 сів на підлогу, а ОСОБА_8 пішла до кімнати до дітей, взяла у них телефон та зателефонувала господарю квартири, щоб розповісти про те, що трапилось. В цей час ОСОБА_10 ліг на підлогу на правий бік. Далі ОСОБА_8 пояснила, що почала зупиняти кров на шиї ОСОБА_10 , прикладала рушник, перемотувала шию. Далі спустилась на перший поверх, відчинила двері, щоб до під`їзду змогли зайти лікарі швидкої допомоги. Потім повернулась до ОСОБА_10 і тримала рушник біля його шиї. Після того приїхала швидка медична допомога, забрали ОСОБА_10 та поїхали.;

- висновком експерта №14/820-Дм/23 від 21.04.2023р., згідно висновку якого групова приналежність крові від трупу ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 - О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В; на спортивних жіночих брюках, вилучених 01.04.2023 рокув ході огляду місця події, в об`єктах №№2,7,8 виявлена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не виключається; на вказаних вище брюках, в об`єктах №№1,3-6, знайдена кров людини і виявлений антиген Н ізосерелогічної системи АВО. Таким чином можна вважати, що дана кров відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, і походження її від потерпілого ОСОБА_10 виключити не можна;

- висновком експерта №14/819-Дм/23 від 23.04.2023 року, відповідно до якого кров від трупа ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 - О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В; на футболці жіночій чорного кольору, вилученій 01.04.2023 року в ходу огляду місця події, в об`єктах №№3-5 виявлена кров людини групи О з ігогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 не виключається;

- висновком експерта №14/818-Дм/23 від 18.04.2023р., згідно висновку якого групова приналежність крові від трупу ОСОБА_10 з ізогемаглютиніном анти-а та анти-В.

- висновком експерта 15-12/№249-ДМ/Ц/2023р., згідно висновку якого: Згідно «Висновку експерта №14-12/№818-І/Дм/23 від 18.04.2023 року, групова належність крові потерпілого ОСОБА_19 ) з ізогемаглютинінами анти-А, анти -В. В результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа, вилученого при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , представленого на дослідження, знайдені сліди крові людини групи О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 не виключається.

- висновком судово-психіатричного експерта №293 від 05.06.2023 року, згідно висновку якого психічний стан ОСОБА_8 є таким, що доступна мовному контакту. На питання відповідає по суті. Орієнтована всебічно правильно. Мету проведення експертизи розуміє правильно. Під час бесіди тримається вільно, з належним почуттям дистанції. Зовні охайна, доглянута, спокійна. Міміка природна. Емоційні реакції живі, адекватні темі бесіди. В поведінці впорядкована, спокійна. Відомості про себе повідомляє послідовно, в хронологічному порядку. Мова в звичайному темпі, граматично правильна. Словниковий запас достатній. Мислення в звичайному темпі, послідовне, логічне. Маячних ідей, суїцидальних думок не висловлює. Обманів сприйняття не виявляє, їх наявність заперечує. Інтелект відповідає віку, здобутій освіті та набутому життєвому досвіду. Ознак його зниження не виявлено. Пам`ять на минулі й поточні події збережена. Себе вважає психічно здоровою. Наявність в себе будь-яких психічних розладів заперечує. Нанесення собі ушкоджень пояснює стресовими ситуаціями. Підкреслю, що за допомогою до лікаря-психіатра не зверталась. Подіям правопорушення, в якому підозрюється, хворобливого трактування не дає, на їх непам`ятання не посилається. Розповідає про той період часу відповідно до її показів, що маються в представлених матеріалах кримінального провадження. Вживання в той період часу алкогольних напоїв категорично заперечує. До себе та до ситуації, що склалась, критична, розуміє протизаконність та караність протиправного діяння, в якому підозрюється. Неврологічний стан: очні щілини рівномірно розширені. Зіниці ока округлої форми, рівновеликі. Фотореакції живі. Обличчя дещо асиметричне, язик по середній лінії. Парезів, паралічів немає. Статика та координація не порушені. Чутливість збережена. Соматичний стан: середнього зросту, правильної статури. Задовільного харчування. Шкірні покриви і видимі слизові звичайного кольору. На лівому передпліччі чисельні старі лінійні рубці характерні для самопорізів. В іншому без видимої патології.

- висновком експерта №56/1 від 08.05.2023р. (додатковий до висновку №31/35 від 01.04.2023 року), згідно висновку якого на підставі даних судово-медичного дослідження трупа гр. ОСОБА_10 , 1985 р.н., враховуючи обставини справи, згідно з поставленими питаннями, приходить до висновку, що в цілому, тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_10 могли утворитись на час та за обставин, вказаних підозрюваною ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за її участю. Однак, слід зауважити, що не відповідає дійсності кількість травматичних впливів (підозрювана вказує на 2 удари ,а на шиї потерпілого виявлено тілесні ушкодження від не менше 4-х контактів з лезом ножа), а також викликає сумнів взаєморозташування підозрюваної та потерпілого.

- висновком експерта №31/35 від 01.04.2023 року, згідно висновку якого з супровідного листка №618/1901 до карти виїзду швидкої медичної допомоги на ім`я ОСОБА_10 видно, що доставлений з квартири.. Попередній діагноз: ножові поранення (3) передньої і бокової поверхонь шиї з пошкодженням магістральних судин і трахеї..АТ20/0. Пульс ниткоподібний. Т С 36,0 за ШГ - 4 балів, за ТШ 4 балів. Стома в отвір трахеї.. Клінічна смерть - 00.20. Біологічна смерть - 00.50. При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: різаних, ножових, проникаючих поранень (2-х) шиї з ушкодженням перешийку щитоподібної залози та стінки трахеї, що ускладнились аспіраційною асфіксією та утворились від не менше 2-х контактів з гострим предметом - лезом ножа, незадовго до настання смерті (час обчислюється хвилинами), мають ознаки тяжких тісних ушкоджень за критеріям небезпеки для життя , знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; різаних ножових, непроникаючих поранень (2-х) шиї з ушкодження м`язової тканини, що утворилась від не менше 2-х контактів з гострим предметом- лезо ножа, незадовго до настання смерті (час обчислюється хвилинами), мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають. Ушкодження у вигляді дрібнокрапкового садна лівого ліктьового згину є слідом надання медичної допомоги - внутрішньо-венна ін`єкція. Згідно даних представленого супровідного листка 3618/1901 - розріз тканин шиї не проводився, а повітропровід (стому) було встановлено в наявну рану («отвір») трахеї. Смерть ОСОБА_10 настала від різаних, ножових, проникаючих поранень (2-х) шиї з ушкодженням перешийку щитоподібної залози та стінки трахеї, що супроводжувались кровотечою та призвели до аспіраційної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів кров`ю, на що вказують дані судово-медичного дослідження трупа: наявність власне поранень шиї, кров в трахеї та головних бронхах, крововиливи під вісцелярною плеврою; сліди крові в порожнинах серця і великих судин, збіднене кровонаповнення внутрішніх органів, набряк головного мозку. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт у концентрації 1,91 проміле в крові та 2,85 проміле в сечі, що у живих осіб відповідало б алкогольному сп`янінню середнього ступеню. Згідно даних представлених на експертизу медичних документів смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 о 00.50 год., що не суперечить даним судово медичного дослідження трупа;

- висновком експерта №3719 за результатами проведення судово-психологічної експертизи за матеріалами справи №638/6669/23 від 28.11.2024 року, згідно висновків якої надати відповідь на питання «Чи перебувала ОСОБА_8 на момент скоєння протиправних дій у стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання?» - не виявляється за можливе. Надати відповідь на питання «Чи перебувала ОСОБА_8 на момент скоєння протиправних дій у стані вираженого емоційного збудження як психологічної підстави сильного душевного хвилювання?» - не виявляється за можливе.

Також судом досліджено:

- ухвала слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- постанова про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01.04.2023 року, якою оглянуті та вилучені 01.04.2023 року в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , а саме два рушника з РБК; марлева пов`язка з РБК; штани з РБК; кофта чорна з РБК; труси з РБК; змив з РБК (стільниця); змив з РБК (підвіконник); ніж зі слідами РБК; штани чорні жіночі; футболка чорна; скляна пляшка з під горілки «Немиров», поміщено до спец пакету;

- ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 року про арешт майна;

- копія паспорту ОСОБА_8 з довідкою про внесення відомостей до ЄДДР;

- вимога УІАП відносно ОСОБА_8 ;

- відповідь КНП ІМР «ЦМЛ Піщанської Богоматері»;

- характеристика ОСОБА_8 ;

- протокол затримання ОСОБА_8 від 01.04.2023 року

У матеріалах провадження містяться відомості про усі речові докази, які були долучені до провадження. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

Суд дослідив у порядку ст.358 КПК України надані стороною обвинувачення зазначені документи, як то, протоколи слідчих дій і процесуальні рішення, що містять у собі зафіксовані відомості, які, у свою чергу, можуть/не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також підтверджують порядок збирання доказів на стадії досудового розслідування.

Здійснюючи перевірку вказаних висновків, як джерел доказів, на предмет можливості їх використання у кримінальному провадженні, суд встановив, що вони були отримані із дотриманням норм КПК України. Вказані документи підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

Отже, вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання свідків є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.

При цьому судом враховані розбіжності у показах обвинуваченої ОСОБА_8 , наданих на допиті та додатковому допиті в суді та у відомостях, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту та висновках експертів, щодо кількості та характеру несенням обвинуваченою ударів ножем ОСОБА_10 . В свою чергу такі розбіжності суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за інкримінований їй злочин.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових, юридично значущих ознак та визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Посилання сторони захисту на необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 зі ст. 115 КК України (умисне вбивство) на ст. 116 КК України (умисне вбивство вчинене у стані сильного душевного хвилювання) через систематичні побиття та галтування її ОСОБА_10 , судом не приймається до уваги з огляду на наступне.

Стан сильного душевного хвилювання визначається у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 № 2, як емоційний стан винного, який значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за статтями 116 і 123 КК України є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.

Стаття 116 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство у стані сильного душевного хвилювання зумовленого жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Ця норма містить специфічні (видові) ознаки складу кримінального правопорушення, які виокремлюють фактично вчинені дії як один із різновидів умисних убивств (ст. 115 - 118 КК України).

Специфічними (видовими) ознаками юридичного складу умисного вбивства, передбаченого ст. 116 КК України, є: а) перебування винного в стані сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту) під час вчинення посягання на життя потерпілого; б) наявність причинного зв`язку між станом сильного душевного хвилювання і поведінкою потерпілого - жорстоке поводження, приниження честі і гідності, систематичний характер; в) заподіяння смерті тій особі, яка вчинила жорстоке поводження, приниження честі і гідності, систематичний характер такого поводження.

Дії, які вчиняються в афектованому стані, мають особливий характер. Специфіка таких дій полягає у тому, що вони обмежені в часі і тривалості стану фізіологічного афекту.

Неправомірні дії потерпілого становлять обов`язкову умову вбивства у стані сильного душевного хвилювання.

Намір на вбивство дуже тісно пов`язаний зі станом фізіологічного афекту. У цьому разі намір на вбивство виникає так несподівано, як і сам стан афекту, а реалізується негайно (відразу), до моменту закінчення цього стану. Тобто стан афекту супроводжує формування і реалізацію злочинного наміру. Формування мотиву і наміру вчинення злочину відбувається завжди непередбачувано та швидко, хоча й не так стрімко, як виникає афект, але неодмінно за неправомірною поведінкою потерпілого й безпосередньо під впливом стану афекту.

Стан сильного душевного хвилювання полягає в домінуванні усвідомленості особи сильної емоції, що знижує контроль особи над вчинком, певним чином гальмує інтелектуальну діяльність, викликає феномен «звуження» свідомості.

Поведінка особи при сильному душевному хвилюванні регулюється не заздалегідь обміркованою метою, а тим почуттям, що повністю захоплює особистість і викликає імпульсивні, підсвідомі дії.

Окрім типових елементів складу умисного вбивства, цьому злочину притаманні такі особливі компоненти об`єктивної сторони, як час та обстановка, а також специфічний характер умислу - раптовий, афектований.

Якщо за ймовірним афектом приховується продумана підготовка до заздалегідь спланованого вбивства, такий злочин виключає кваліфікацію за ст. 116 КК України. Характерною рисою афектованого наміру є те, що він виникає під безперервним, дедалі зростаючим до критичної межі хвилювання тиском емоцій, й у цьому сенсі він (намір) набуває змушеного характеру. Своєрідно змінюючи свідомість і переломлюючи волю винної особи, стан афекту «спонукає» її розв`язувати проблему і конфліктну ситуацію.

За висновком експерта №31/35 від 01.04.2023 року, згідно якого вбачається з супровідного листка №618/1901 до карти виїзду швидкої медичної допомоги на ім`я ОСОБА_10 видно, що доставлений з квартири.. Попередній діагноз: ножові поранення (3) передньої і бокової поверхонь шиї з пошкодженням магістральних судин і трахеї..АТ20/0. Пульс ниткоподібний. Т С 36,0 за ШГ - 4 балів, за ТШ 4 балів. Стома в отвір трахеї.. Клінічна смерть - 00.20. Біологічна смерть - 00.50. При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: різаних, ножових, проникаючих поранень (2-х) шиї з ушкодженням перешийку щитоподібної залози та стінки трахеї, що ускладнились аспіраційною асфіксією та утворились від не менше 2-х контактів з гострим предметом - лезом ножа, незадовго до настання смерті (час обчислюється хвилинами), мають ознаки тяжких тісних ушкоджень за критеріям небезпеки для життя , знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; різаних ножових, непроникаючих поранень (2-х) шиї з ушкодження м`язової тканини, що утворилась від не менше 2-х контактів з гострим предметом- лезо ножа, незадовго до настання смерті (час обчислюється хвилинами), мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають. Ушкодження у вигляді дрібнокрапкового садна лівого ліктьового згину є слідом надання медичної допомоги - внутрішньо-венна ін`єкція. Згідно даних представленого супровідного листка 3618/1901 - розріз тканин шиї не проводився, а повітропровід (стому) було встановлено в наявну рану («отвір») трахеї. Смерть ОСОБА_10 настала від різаних, ножових, проникаючих поранень (2-х) шиї з ушкодженням перешийку щитоподібної залози та стінки трахеї, що супроводжувались кровотечою та призвели до аспіраційної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів кров`ю, на що вказують дані судово-медичного дослідження трупа: наявність власне поранень шиї, кров в трахеї та головних бронхах, крововиливи під вісцелярною плеврою; сліди крові в порожнинах серця і великих судин, збіднене кровонаповнення внутрішніх органів, набряк головного мозку. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт у концентрації 1,91 проміле в крові та 2,85 проміле в сечі, що у живих осіб відповідало б алкогольному сп`янінню середнього ступеню. Згідно даних представлених на експертизу медичних документів смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 о 00.50 год., що не суперечить даним судово медичного дослідження трупа; та висновком експерта №56/1 від 08.05.2023р. (додатковий до висновку №31/35 від 01.04.2023 року), згідно висновку якого на підставі даних судово-медичного дослідження трупа гр. ОСОБА_10 , 1985 р.н., враховуючи обставини справи, згідно з поставленими питаннями, приходить до висновку, що в цілому, тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_10 могли утворитись на час та за обставин, вказаних підозрюваною ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за її участю. Однак, слід зауважити, що не відповідає дійсності кількість травматичних впливів (підозрювана вказує на 2 удари ,а на шиї потерпілого виявлено тілесні ушкодження від не менше 4-х контактів з лезом ножа), а також викликає сумнів взаєморозташування підозрюваної та потерпілого.

Тобто фактичну основу діяння ОСОБА_8 , інкримінованого їй в провину, становлять зокрема спосіб вбивства (спричинення близько 2-х смертельних ударів в область шиї ножем та не менше двох ударів в область шиї тим же ножем, що не спричинили смерть), характер ушкоджень та поведінка обвинуваченої після вчинення злочину.

Також суд враховує зокрема: обране знаряддя вчинення злочину - кухонний ніж, завдання ним ударів у життєво важливий орган - шию, де локалізується, трахея, сонна артерія тощо.

В ході судового розгляду не було встановлено факту жорстокого поводження, або такого, що принижує честь і гідність обвинуваченої, тим більше систематичного характеру, зі сторони потерпілого, в правовому значенні цих термінів.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд приходить висновку, що до показань обвинуваченої необхідно відноситися критично та розцінює їх винятково, як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Крім цього, вказані показання спростовуються комплексом зібраних у кримінальному провадженні чітких, логічних, послідовних, переконливих та узгоджених між собою доказів, які є належними і допустимими відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України, так як підстави недопустимості доказів вказані в ст.87 КПК України суду не надані і не доведені.

Таким чином, у судовому засіданні були досліджені всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм надана оцінка, при цьому доводи, обвинуваченого про його невинуватість свого підтвердження не знайшли.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, які відповідно до ст.12 КК України - є особливо тяжким злочином, відомості про особу винної, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_8 раніше не судима, на психоневрологічному обліку та на наркологічному обліку не перебуває, спосіб життя (на момент вчинення злочину офіційно не працювала, має на утриманні трьої малолітніх дітей); відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій, те, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений, думку потерпілої, яка вважала за необхідне призначити справедливе покарання обвинуваченій за скоєний злочин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 КК України обвинувачена під час вчинення інкримінованого злочину та на теперішній час визнається осудною, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи від 05.06.2023 року.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винної ОСОБА_8 дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання останньої можливе лише при ізоляції від суспільства і їй необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Щодо питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання обвинуваченій, то слід відмітити таке.

ОСОБА_8 була затримана 01.04.2023 року та перебуває під вартою по теперішній час.

З огляду на це, ОСОБА_8 рахується попередньо ув`язненою з 01.04.2023 року, а тому їй слід зарахувати в строк покарання, згідно ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавленні волі.

Оскільки судом призначається покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, за відсутності виняткових обставин, передбачених ч.3 ст.377 КПК України, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, які підтверджують ризики, передбачені п.п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду до набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченій ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, необхідно залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування - підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання - з 01.04.2023 року.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 01.04.2023 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази - два рушника з РБК; марлева пов`язка з РБК; штани з РБК; кофта чорна з РБК; труси з РБК; змив з РБК (стільниця); змив з РБК (підвіконник); ніж зі слідами РБК; штани чорні жіночі; футболка чорна; скляна пляшка з під горілки «Немиров» - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1