Справа № 346/4938/24
Провадження № 1-кп/346/345/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000596 від 21.08.2024 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кудлатівка Калуського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей 2016 та 2020 року народження, з середньою освітою, депутатом не обирався, інвалідом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1, ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 та спричинив умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_6 за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 проживає спільно зі своєю дружиною ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 та вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство. Так, 20.02.2024 та 24.06.2024 постановами Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП відповідно, а саме у вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо дружини ОСОБА_5 , та за кожною постановою на обвинуваченого накладено штраф у розмірі 170 грн та 340 грн. відповідно.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства в сімї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив умисно систематично вчиняти домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме 18.08.2024 року о 18-00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння по місцю свого проживання у присутності двох малолітніх дітей вчинив конфлікт із дружиною в ході якого лаявся нецензурною лайкою її сторону, штовхав. Погрожував та наніс декілька ударів кулаками та ногами по різних ділянкам тіла, чим спричинив тілесні ушкодження у виді синців на обличчі в межах лівої орбітальної ділянки, правих орбітальних та виличної ділянок, садна в межах правої виличної ділянки, синців в ділянках правої дічної поверхні черевної стінки, правих плеча та передпліччя, правих стегна та гомілки, які відносяться до тлегких тілесних ушкоджень.

Внаслідок умисних, систематичних протиправних дій ОСОБА_4 завдано потерпілій ОСОБА_5 фізичні та психічні страждання, що виразилися у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті позитивних емоцій та в негативних переживаннях.

Злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст.126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних, психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім того, ОСОБА_4 18.08.2024 приблизно о 18-00 год перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по місцю свого проживання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень під час словесного конфлікту, який виник на грунті раптово виникнувших неприязних відносин, наніс ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , декілька ударів кулаками та ногами по різних ділянках тіла, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця на всьому протязі шкірних покривів обличчя, синця на передній поверхні грудної клітки ліворуч, синців в ділянках рук та ніг (правих плеча, передпліччя, китиці; лівих плеча та передпліччя; лівого та правого стегон), садна в ділянці правого ліктьового суглобу, які відносяться до тлегких тілесних ушкоджень.

Злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною та свідомою, пояснив, що він перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 , з якою проживає за адресою АДРЕСА_2 . Він дійсно двічі притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо дружини. 18.08.2024 року близько 18-00 год. він перебував в стані алкогольного сп`яніння та вчергове вчинив з дружиною конфлікт, в ході якого висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, штовхав та наніс удари руками та ногами в різні ділянки тіла. Конфлікт відбувався в присутності їх двох малолітніх дітей. Також в цей же день та в цей же час він в ході конфлікту з тещою ОСОБА_6 наніс їй удари руками та ногами по різним частинам тіла. Теща є особою похилого віку, і йому це було відомо. У вчиненому щиросердно розкаюється, просив вибачення у потерпілих, більше подібного вчиняти не буде. Розуміє, що вчинив погано та має за це нести відповідальність. На зараз примирився з потерпілими, тому просив не карати його суворо. Готовий сплатити штраф.

Потерпілі ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_5 надіслала на адресу суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності, оскільки перебуває за кордоном. Зазначила, що примирилася з обвинуваченим і не має претензій до нього. Щодо покарання покладалася на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушені знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд відповідно до п.1 ч.1 ст..66 КК України визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинувачемого відповідно до п.п.6, 6-1, 13 ч.1 ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, у присутності дитини, щодо подружжя, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння .

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ст.126-1 КК) та проступком (ч.1 ст.125 КК), характер діяння і спосіб його вчинення, кількість епізодів, наслідки, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, проживає в одному будинку з потерпілими, не прцює, не є військовослужбовцем строкової служби, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей 2016 та 2020 року народження, його вік (43 роки), його стан здоровя (особою з інвалідністю не являється та не хворіє на тяжкі захворювання), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, раніше не судимий. Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, як такого що вину визнав повністю та розкаявся, просив вибачення у потерпілих, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинуваченого, позицію потерпілих та прокурора щодо виду та міри покарання, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт. Суд також враховує досудову доповідь складену провідним інспектором Коломийського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, відповідно до якої існує середній рівень ймовірності вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та як середній оцінюється ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а його виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства та окремих осіб, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ст.126-1 та ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, заборон для призначення такого виду покарання обвинуваченому, передбачених ч.3 ст.56 КК України, не встановлено. Суд переконаний, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім, і досягне мети покарання не лише кари обвинуваченого за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами, в той час як більш м`яке покарання буде не достатнім для досягнення такої мети.

Крім того, враховуючи, що кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 відносно подружжя та тещі, свідками чого стали малолітні діти обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_5 , той факт, що обвинувачений та потерпілі проживали та продовжують проживати за однією адресою, суд вважає, що дане кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Згідно з ч.1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в інтересах потерпілих та малолітніх дітей відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 доцільно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення його для проходження програми для кривдників строком на 2 місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання:

-за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин,

-за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, а саме направити його для проходження програми для кривдників строком на 2 місяці.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1