20.01.2025
н/п 1-кс/642/79/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб СВ відділення поліції №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, -

встановив:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого СВ відділення поліції №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, а саме щодо невнесення відомостей до ЄРДР відомостей за його заявою від 26.11.2024 року, яку він подав на електронну адресу та підписану електронним цифровим підписом. У заяві він вимагав зареєструвати в ЄРДР відомості цієї заяви та апеляційної скарги від 25.09.2024 року за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 161, ч. 2 ст. 364, ст. 369 КК України щодо суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , невідомих йому процесуальних керівників кримінального провадження, як це вимагалося у первісній заяві від 21.07.2024 року. Інформації щодо внесення відомостей до ЄРДР за його заявою станом на час подання скарги він не отримував, тому просив зобов`язати старшого слідчого СВ ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 виконати вимоги 5 його заяви від 26.11.2024.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.12.2024 року матеріали скарги ОСОБА_3 були передані на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.

В судове засідання заявник не з`явився, просив розглянути за його відсутністю.

Прокурор у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, та вказав, що заперечує проти задоволення скарги, оскільки у заяві від 26.11.2024 року відсутні відомості, які б вказували на наявність складів кримінальних правопорушень, та вона не відповідає вимогам ст. 214 КПК України.

Слідчий у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, та у заяві повідомив, що від ОСОБА_3 до відділу поліції надійшла заява, яка зареєстрована за вхідним номером кол-1895еп від 27.11.2024 щодо внесення відомостей до ЄРДР, а також закриття кримінального провадження № 0001023 від 07.05.2021за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України. вказана заява була приєднана до матеріалів вказаного кримінального провадження та повідомлено особу про те, що в разі встановлення досудовим розслідуванням складу інших кримінальних правопорушень, відомості про них будуть внесені до ЄРДР. Відповідь була надана 28.11.2024 року та направлена на електронну пошту заявника.

Згідно з вимогами ч. 3ст.306КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим його розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши доводи поданої скарги та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Пунктом 1 частини 1статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 26.11.2024 року на електронну скриньку СВ відділення поліції №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 направив заяву про внесення відомостей до ЄРДР, у якій ним повідомлялось що він отримав повістку про виклик на допит його у якості свідка, а не потерпілого по кримінальному провадженню № 0001023 від 07.05.2021 за ч. 2 ст. 304 КК України. Зареєстрований в ЄРДР злочин він вважає вигаданим, про який ним не повідомлялось. У цій же заяві він зазначає, що ним було подано заяву від 21.07.2024 року, у якій він просив припинити зловживання службовим становищем на користь і в протиправних інтересах правопорушників, припинити приховання описаних злочинів він належної реєстрації в ЄРДР, належним чином зареєструвати в ЄРДР відомості первісної заяви, відомості заяви від 21.07.2024 із зазаченням прізвищ прокурорів, слідчих, дізнавачів, що зловживають службовим становищем і приховують описані в заяві злочини та злочинців, за ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 364, ст. 396 КК України та надіслати копії витягів. Заявник вказує, що внаслідок протиправної діяльності слідчого судді ОСОБА_4 (ухвала від 09.09.2024 по справі № 635/7376/24), який він вважає було продовжено колегією суддів апеляційного суду. Отже вимагав, виконати вимоги первісної заяви, зареєструвати в ЄРДР відомості цієї заяви та апеляційної скарги від 25.09.2024 року за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 161, ч. 2 ст. 364, ст. 396 КК України щодо суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , невідомих йому процесуальних керівників кримінального провадження. У цій же заяві просив закрити кримінальне провадження № 0001023 від 07.05.2021, оскільки як він вважає, воно розпочато за вигаданим злочином.

Відомості до ЄРДР за вказаною заявою внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п.4 ч.5 ст.214 КПК України та пп.1 п.2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Частиною 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваження щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор, яким відповідна заява, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення були подані.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з цим, у заяві ОСОБА_3 як від 21.07.2024 року, так і у заяві від 26.11.2024 року не наведено об`єктивних даних та не подано доказів, які свідчили б про ознаки кримінальних правопорушень.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, а визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення під час внесення до ЄРДР є виключною дискрецією слідчого/прокурора, який визначає її на підставі зазначених у заяві відомостей, фактів про вчинення кримінального правопорушення (п. 5 ч. 5ст. 214 КПК України)

Так, ч. 5 ст. 214 КПК визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, сама норма кримінального процесуального закону опосередковано містить вимогу наявності у заяві, повідомленні відомостей про кримінальне правопорушення, а саме наявність ознак кримінального правопорушення.

Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею, апеляційним судом самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя, апеляційний суд в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

Слідчий суддя зазначає, що у Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).

Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.06.2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України.

Тобто, незгода учасника судового процесу з діями судді під час розгляду справи не може мати безумовним наслідком реєстрації заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Викладені в заяві про внесення відомостей до ЄРДР обставини , як видно , зводяться до незгоди із прийнятим суддями процесуальних рішень під час розгляду справи № 635/7376/24.

При цьому, заявником ОСОБА_3 в поданій заяві наводяться виключно власні міркування щодо протиправної діяльності слідим суддею та колегією суддів при ухваленні судового рішення, оскільки злочинність таких дій не підтверджується будь-якими об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що у заяві ОСОБА_3 не зазначено фактичних даних для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, тобто суспільно небезпечного винного діяння (дія або бездіяльність) , тому не встановлено правових підстав для зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР , як про те просить скаржник у скарзі на бездіяльність, що полягає в невнесенні відомостей до ЄРДР.

Незгода особи з прийнятим судовим рішенням не може бути безумовним приводом до внесення до ЄРДР заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.

Певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних не має, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

У своїй заяві ОСОБА_3 також вказує на зловживання зі сторони прокурорів, слідчих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001023 від 07.05.2021 за ч. 2 ст. 304 КК України, адже у первісній заяві повідомлялось про злочини за ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 364, ст. 396 КК України.

Слідчий суддя звертає увагу скаржника, що визначення попередньої правової кваліфікації обставин, які вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснюється саме слідчим або прокурором, які вносять відповідні дані до реєстру. Попередня ж правова кваліфікація кримінального правопорушення, зроблена заявником у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого або прокурора.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Слідчий суддя зазначає, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення. Такі обставини можуть бути неповними, але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

При цьому, із матеріалів провадження вбачається, що заявник фактично не погоджується з процесуальними та слідчими діями слідчих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001023, які вчинені у межах їх повноважень. Проте ця незгода не повинна вирішуватися шляхом внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового слідства. Відповідні її механізми вирішення регламентовані кримінальним процесуальним законом, яким заявнику надано право на подання відповідних клопотань слідчому, прокурору та скарг до слідчого судді.

Разом із тим, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що якщо зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Відтак, враховуючи викладене, а також те, що заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення фактично зводиться до непогодження із процесуальними діями суддів, слідчих, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя не вбачає порушень ст. 214 КПК України у діях посадових осіб СВ ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_3 про внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

З огляду на це, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 303, 306-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволенні скарги відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1