У Х В А Л А

про закриття кримінального провадження

14.03.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченого (в режимі відеоконференції): ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона, проведеного в режимі відеоконференції з Державною установою «Миколаївський слідчий ізолятор», з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 17.10.2017 під №0003885 від 17.10.2017 (об`єднаного з кримінальними провадженнями під №0004375 від 30.10.2017, під №0000609 від 02.05.2021, під №0001061 від 14.11.2024, під №0000526 від 04.06.2024) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. ч. 2, 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою

На розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. ч. 2, 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

01.03.2022 м. Херсон було окуповано військами рф, внаслідок чого рішенням зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 роботу Херсонського міського суду Херсонської області зупинено, проте рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 роботу Херсонського міського суду Херсонської області відновлено з 01.06.2023, а датою початку процесуальної діяльності суду визначено 12.06.2023.

Під час судового засідання обвинуваченим ОСОБА_5 після роз`яснення відповідного права судом, було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього в частині епізодів у зв`язку з набуттям чинності 09.08.2024 Законом України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна). Захисник наполягалана закритті кримінального провадження в частині окремих епізодів.

Прокурор вважав за можливе вирішити питання щодо закриття кримінального провадження з підстав визначених обвинуваченим.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує (ч. 3 ст. 479-2 КПК України).

ІІ. Встановлені судом обставини

1. ОСОБА_5 19.07.2017 близько 09:00 години, переслідуючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , вчинив крадіжку мобільного телефону «Nokia» модель «216 Dual Sim», ринкова вартість якого складає 283,33 гривень; кутової шліфувальної машинки «Зеніт» модель «ЗУШ-125/1070 профі», ринкова вартість якої складає 450,20 гривень; двох упаковок саморізів покрівельних «4.8 * 35 RAL 6005», 250 штук (нові), вартість однієї упаковки складає 190,04 гривень, загальною вартістю 380,08 гривень; однієї упаковки саморізів для гіпсокартону 3,5x55, 500 штук (нові), ринкова вартість якої складає 71,93 гривень, що належить ОСОБА_7 , після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 1 185,54 гривень.

2. Крім того ОСОБА_5 22.10.2017 близько 08:00 години, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 у знайомого ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, таємно, шляхом вільного доступу із ванної кімнати викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: зварювальний апарат марки «Etalon» модель «ВХ1-200С», вартість якого могла становити 1 066,66 гривень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на вищевказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

3. Також, ОСОБА_5 25.04.2021 близько 10:00 години, повторно, переслідуючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись за адресою: вул. Нижня, 60, м. Херсон, шляхом обману, переконавши ОСОБА_9 , що збирається допомогти йому зарядити мобільний телефон марки «TP-Link Neffos» моделі «С 9 ТР707А», спонукав останнього передати собі зазначене майно, заздалегідь не маючи наміру повертати, тобто в такий спосіб заволодів мобільним телефоном ОСОБА_9 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 1 679,33 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувальних актів вбачається, що суспільно-небезпечні діяння, вчинені ОСОБА_5 , які мали місце 19.07.2017, 22.10.2017, 25.04.2021, підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 600 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 800,00 гривень. Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270, а 50 відсотків від його розміру становили 1 135,00 гривень. Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості майна, яким обвинувачений заволодів шляхом крадіжки та шахрайства та з якого настає кримінальна відповідальність за ст. ст. 185, 190 КК України, у 2017 році становив 1 600 гривень (800,00?2 = 1 600), у 2021 році становив 2 270 гривні (1 135,00?2 = 2 270).

Оскільки згідно обвинувальних актів вартість майна, яким ОСОБА_5 заволодів шляхом крадіжки: 19.07.2017 становить 1 185,54 гривень, 22.10.2017 1 066,66 гривень, а також шляхом шахрайства: 25.04.2021 1 679,33 гривень, тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2017 році (1 600 гривень), у 2021 році (2 270 гривень), тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що вказані дії ОСОБА_5 не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 в справі №591/6379/16-ц).

Крім того, згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Отже, у такому випадку закриття кримінальної справи з підстави, визначеної у пункті 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із декриміналізацією діяння, суд не повинен доводити розгляд справи до кінця з постановленням виправдувального вироку, а виносить ухвалу про закриття такого кримінального провадження з підстав набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження, відпала необхідність і доцільність вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за епізодами, що мали місце 19.07.2017, 22.10.2017, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185 КК України та 25.04.2021, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України на час вчинення інкримінованих йому діянь складів злочинів, передбачених статтями, а також формування правових висновків щодо їх застосування.

З огляду на наведене вище клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягає задоволенню (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 №345/3522/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 справа №0306/7567/12; постанова Верховного Суду від 22.08.2024 справа №567/507/23).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 124, 284, 372-376, 479-2 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0003885 від 17.10.2017 (об`єднаного з кримінальними провадженнями під №0004375 від 30.10.2017, під №0000609 від 02.05.2021, під №0001061 від 14.11.2024, під №0000526 від 04.06.2024) в частині обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами, які мали місце 19.07.2017, 22.10.2017, 25.04.2021 закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набуттям 09.08.2024 чинності Законом України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

* Витрати на залучення експерта в розмірі 1 279 гривень 70 копійок віднести на рахунок держави.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, може бути оскаржена одночасно з оскарженням судового рішення, передбаченого ч. 1ст. 392 КПК України до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_10