Справа № 591/1092/25
Провадження № 1-кс/591/452/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що 27 січня 2025 року він звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинені на його думку кримінальні правопорушення слідчою Конотопського РВП, зумовлені фальсифікацією матеріалів кримінального провадження відносно заявника. Проте, відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати вчинити ці дії.

Представник органу, дії якого оскаржуються, в судове засідання не з`явився, заперечень по суті вимог не подав, з клопотаннями не звертався, але були надані матеріали, з яких вбачається відмова у внесенні відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Встановлено та не спростовано сторонами, що 27 січня 2025 року заявник звернувся до підрозділу ДБР з заявою про вчинення на його думку наведених злочинів, по яким у внесенні відомостей до ЄРДР було відмовлено.

Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.

З дослідженого судом звернення заявника вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення будь-яких обставин вчинення слідчим кримінального правопорушення як такового. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності осіб, що могли б свідчити про вчинення ними злочинів, а наводяться власні розмірковування та оцінка характеру розслідування кримінального провадження, вчинених процесуальних дій та доказів, міститься формальне посилання на норми законодавства, з власним їх тлумаченням та припущеннями заявника, без наведення достатніх обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, заявником в зверненні не наводяться обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначається оцінка та незгода з вчиненими процесуальними діями (бездіяльністю) в провадженні, з якими не погоджується заявник, для оскарження яких передбачений законом певний порядок та надається оцінка зібраним доказам, а саме по собі вчинення чи невчинення слідчим тієї чи іншої процесуальної дії в справі не доводить наявності обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки це є предметом його професійної діяльності.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду підрозділом ДБР обґрунтовано по зазначеному зверненню не були внесені відомості до ЄРДР.

Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Згадана позиція суду цілком узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та в постанові від 30 вересня 2021 року в справі справа № 556/450/18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по його заяві від 27 січня 2025 року, про вчинені на його думку кримінальні правопорушення слідчою Конотопського РВП, зумовлені фальсифікацією матеріалів кримінального провадження відносно заявника, відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1