Справа № 308/4076/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000033 від 08.02.2023 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Закарпатської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000033 від 08.02.2023 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає, угоди не укладались.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді покладення на нього обов`язків, визначених ст. 194 КПК України. Крім цього клопотав про залишення поданого ним цивільного позову без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили проти призначення обвинувального акту та цивільного позову представника потерпілого до судового розгляду. Заперечили проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді обов`язків визначених ст. 194 КПК України. Підтримали подане клопотання про тимчасовий доступ до інформації, речей та документів.

Представника потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Підтримала поданий раніше цивільний позов, просила приєднати такий до матеріалів провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про тимчасовий доступ до інформації, речей та документів. Представник потерпілого підтримала позицію прокурора з даного приводу.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області, даний обвинувальний акт відповідають вимогам ст. 291 КПК України, суттєвих порушень вимог ст. 291 КПК України та обставин, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, судом на даний час не встановлено. Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Достатніх підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст. 284 КПК України, судом на даний час не встановлено. Тому суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено. Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, суд підстав для проведення у закритому засіданні на даний час не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Клопотань про розгляд справи колегіально, або судом присяжних, чи у закритому судовому засідання учасниками не заявлено.

Враховуючи вимоги ч.2,3,12 ст. 31 КПК України, підстави для здійснення кримінального провадження колегіально судом відсутні.

Щодо поданого прокурором про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді обов`язків визначених ст. 194 КПК України, то суд виходить з наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року було застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою та з одночасним визначенням розміру застави в сумі 800 000,00 грн. У разі внесення застави у зазначеному розмірі, покладено на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком до 29.03.2024 року.

В зв`язку з внесенням застави 26.01.2024 року, ОСОБА_4 був звільнений з-під варти під заставу, на нього були покладені процесуальні обов`язки.

Згідно ч. 4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно вимог ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строку дії застави як запобіжного заходу не передбачено.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Строк дії обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді від 25 січня 2024 року, сплинув.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно з положеннями ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, що можуть бути покладені на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу, та які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, можуть бути обрані на строк не більше двох місяців. Однак, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

КПК України не обмежує дію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави певним строком. Вказаний запобіжний захід діє протягом всього судового провадження, якщо його не буде змінено чи скасовано рішенням суду, та періодичного продовження не потребує.

При цьому, обмежений строк дії мають лише додаткові обов`язки, які покладаються на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави (ч. 5 ст. 194 КПК України). Разом з тим, припинення дії додаткових обов`язків не свідчить про припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Запобіжний захід у виді застави може припинитись лише внаслідок зміни на інший або його скасування, та забезпечує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, визначених, як ч. 7 ст. 42 КПК України, так і ч. 5 ст. 194 КПК України. Тобто, скасування обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не звільняє підозрюваного від зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України.

У КПК України не існує процесуального механізму, який надавав би право застосовувати запобіжний захід в частині покладення на підозрюваного обов`язків, що передбачені ст. 194 КПК України, оскільки такі обов`язки не можуть існувати самостійно.

Прокурор, у передбачений КПК України строк, не звернувся із клопотанням про продовження строку дії обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Самостійне покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - неможливе, у зв`язку з відсутністю у КПК України правового механізму, який би регулював саме таку процедуру, а відтак клопотання прокурора не може бути задоволеним.

Положення статті 199 КПК України встановлюють порядок продовження дії застосованого запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого обов`язків, тобто, таких запобіжного заходу та обов`язків, що на момент розгляду клопотання сторони обвинувачення не припинили своєї дії. Натомість, зазначена норма не передбачає порядку звернення прокурора із клопотанням про обрання запобіжного заходу та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки таке право закріплено у ст. 200 КПК України, на яку прокурор у своєму клопотанні не посилається. Крім того, необхідно зауважити, що ст. 199 та ст. 200 КПК України визначають різні обставини, які необхідно доводити під час розгляду таких клопотань прокурора.

Таким чином, суд констатує, що чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості продовження строку дії раніше обраних запобіжних заходів інакше, як за зверненням до суду з відповідним клопотанням у порядку та строк, визначені законом (не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали (ч. 1 ст. 199 КПК).

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України), яким не передбачено також можливості поновлення судом строку дії запобіжного заходу та покладених обов`язків після того, як вони, відповідно, припинили свою дію та скасувалися.

Водночас, процесуальний інститут обрання запобіжного заходу не може підміняти визначений законом порядок продовження строку дії застосованих запобіжних заходів у випадку, зокрема, не звернення прокурора з клопотанням у порядку ст. 199 КПК України та після припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу та скасування обов`язків.

Враховуючи наведене, клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Щодо поданих стороною захисту клопотань про надання тимчасового доступу, то суд виходить з наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_5 було подано клопотання про надання тимчасового доступу до оригіналів речей і документів , що знаходяться у володінні ТОВ «Аудит-Сервіс ІНК» зокрема копії звітів про витрати, інформацію про порушення грантової угоди, відомостей про листування з ГО «Агенствосприяння сталому розвитку Карпатського регіону «Форза», платіжних документів, звітів, відомостей щодо фінансування, стосовно перевірок витрат, встановлених фактів неприйнятних витрат, стан реалізації проекту, звітів про стан реалізації прокетів та інші..

Вирішуючи можливість задоволення такого клопотання, суд виходить з наступного.

Аналіз положень ст. 314, 315 КПК України дає можливість суду зробити висновок, що основним завданням підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні є вирішення організаційно-розпорядчих питань, які пов`язані виключно з підготовкою справи до розгляду по суті з тією метою, щоб судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювався ефективно, оперативно та у відповідності до завдань кримінального провадження, що визначені у ст. 2 КПК України. Тобто, під час підготовчого судового засідання за винятком окремих випадків (надходження угоди у кримінальному провадженні або наявність чітко визначених підстав для закриття кримінального провадження) суд не має права досліджувати докази та на основі них встановлювати, підтверджувати чи спростовувати у будь-який спосіб обставини та факти, що викладені в обвинувальному акті, стосуються суті обвинувачення чи в будь-якій інший спосіб занурюватися у питання, які стосуються розгляду обвинувачення по суті.

Оцінка фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доказів та правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, здійснюються та вирішуються виключно на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судом рішенням.

Отже, під час підготовчого судового засідання суд у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства має зосереджуватися саме на вирішенні організаційно-розпорядчих питань, які стосуються створення, забезпечення всіх належних умов для проведення ефективного, оперативного, своєчасного та справедливого судового розгляду обвинувачення по суті у відповідності до завдань кримінального провадження.

З метою забезпечення належних умов проведення судового розгляду та виконання під час останнього завдань кримінального провадження, а також досягнення дієвості кримінального провадження у ч. 3 ст. 315 КПК України зазначається, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

У той же час суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами та у порядку, що визначені для судового розгляду з урахуванням особливостей та винятків, що передбачені безпосередньо для підготовчого судового засідання.

У ч. 1, 2 ст. 333 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Якщо судом під час судового провадження прийнято рішення про надання доступу до речей і документів, суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження та ознайомлення учасників судового провадження з його результатами. Особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.

Отже, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, застосувати, змінити, продовжити або скасувати захід забезпечення кримінального провадження у порядку, передбаченому для вирішення відповідних питань під час досудового розслідування. Розглядаючи відповідні клопотання щодо заходів забезпечення кримінального провадження під час підготовчого судового засідання та судового розгляду, суд, крім загального порядку розгляду цих клопотань, має також врахувати причин, через які заходи забезпечення кримінального провадження не були здійснені під час досудового розслідування.

Заходи забезпечення кримінального провадження - це передбачені КПК України заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Аналіз ст. 132, 159-166 КПК України дає можливість зробити висновок, що чинне процесуальне законодавство передбачає загальні та спеціальні умови, сукупна наявність яких є необхідною підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. При цьому загальні умови встановлюють підстави, які стосуються всіх заходів забезпечення кримінального провадження, а спеціальні встановлюють підстави для тих заходів забезпечення кримінального провадження, для яких вони передбачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Аналогічне положення міститься у ч. 2 ст. 159 КПК України, в якій встановлюється, що тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали слідчого судді або суду, якщо відповідне клопотання подається під час судового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

При цьому якщо речі та документи, про тимчасовий доступ до яких подається клопотання стороною кримінального провадження, містять охоронювану законом таємницю (ст. 162 КПК України), то у відповідності до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів у такому разі лише, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, тимчасовий доступ до речей та документів - це примусовий захід забезпечення кримінального провадження, що може бути застосований під час кримінального провадження з метою забезпечення виконання його завдань та досягнення його дієвості. Під час підготовчого судового засідання тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали суду за клопотанням сторони кримінального провадження лише у випадку, якщо сторона кримінального провадження, яка подала клопотання, доведе, що відповідні речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні певної особи; ці документи або речі самі по собі або у сукупності з іншими речами і документами провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; а також ці речі і документи не містять у собі охоронювану законом таємницю. При цьому суд враховує можливість отримання відповідних речей та документів без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також причини, через які сторона кримінального провадження не звернулася з відповідним клопотанням під час досудового розслідування.

При цьому суд вважає за доцільне звернути увагу, що надання законодавцем можливості застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі тимчасового доступу до речей та документів, під час підготовчого судового засідання повинно співвідноситися у належному балансі з завданнями та призначенням самого підготовчого судового засідання, специфікою його проведення. Зазначене свідчить, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження під час підготовчого судового засідання не повинно бути самоціллю та не повинно підмінятися з їх належним застосуванням саме під час досудового розслідування, що спрямовано на збирання доказів, отримання певних відомостей та документів. Тому під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження є абсолютно винятковим процесуальним механізмом, застосування якого було неможливим під час досудового розслідування, а незастосування якого погіршить умови проведення судового розгляду та призведе до його неповноти.

У той же час суд позбавлений можливості на підготовчому судовому провадженні вирішити питання, передбачені ч.ч.5,6 ст.163 КПК України, зокрема щодо значення інформації, яку сторона захисту має на меті отримати за результатом тимчасового доступу, для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та можливості використання як доказів відомостей, що перебувають у володінні ТОВ «Аудит-Сервіс ІНК».

У судовому засіданні захисник повідомив, що на стадії досудового розслідування не звертались з відповідним клопотанням вважаючи що саме такий процесуальний спосіб захисту буде найбільш вигідним стороні захисту. Причини неможливості звернення з таким клопотанням на стадії досудового розслідування або відмову у задоволенні такого клопотання на такій стадії не зазначає сторона захисту.

Разом з тим, на стадії підготовчого судового провадження у розпорядженні суду фактично знаходиться лише обвинувальний акт та додані до нього розписки та реєстр матеріалів досудового розслідування. При цьому, інші відомості, які дали б змогу встановити той факт, що інформація та документи, речі, які сторона захисту має на меті отримати за результатом тимчасового доступу, для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та можливості використання як доказів відомостей, що перебувають у володінні ТОВ «Аудит-Сервіс ІНК» на цій стадії у суду відсутні.

Враховуючи зазначене, а також встановлену ч.4 ст.291 КПК України заборону суду отримувати до початку судового розгляду інші документи, окрім обвинувального акта та додатків до нього, викладені в клопотанні доводи сторони захисту не можуть бути перевірені та оцінені судом на цій стадії кримінального процесу, оскільки викладені у клопотаннях аргументи потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні. Відтак, доводи сторони захисту щодо суттєвого значення для кримінального провадження інформації, яку захисник прагне отримати за результатом тимчасового доступу до речей та документів, підлягають дослідженню вже під час судового розгляду у ході дослідження представлених сторонами доказів, а тому в задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В судовому засіданні прокурор клопотав про залишення позовної заяви поданої прокурором в інтересах держави в особі філії «Ужгородське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» до відповідача ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція» про стягнення збитків разом з обвинувальним актом залишити без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.61 КПК України цивільний позивач має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, якою регламентовано принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже заява потерпілого підлягає задоволенню, оскільки волевиявлення сторони висловлено до початку розгляду справи по суті та відповідно до ч.1 ст.257 ЦПК України є однією з підстав залишення позову без розгляду.

Таким чином суд вважає доцільним позовну заяву прокурора прокурора в інтересах держави в особі філії «Ужгородське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» до відповідача ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція» про стягнення збитків - залишити без розгляду.

Крім цього на адресу суду було подано позовну заяву представника ДСГП «Ліси України» в особі філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України до відповідача ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви представника ДСГП «Ліси України» в особі філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе прийняти цивільний позов потерпілого.

Керуючись ст.ст. 314, 334 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000033 від 08.02.2023 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.02.2025 року на 10 годину 00 хвилин.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до інформації, речей та документів - відмовити.

Клопотання прокурора про покладення на обвинуваченого, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без задоволення.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі філії «Ужгородське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» до відповідача ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція» про стягнення збитків - залишити без розгляду.

Прийняти до матеріалів провадження цивільний позов представника потерпілого ДСГП «Ліси України» в особі філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» до відповідача ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Роз`яснити учасникам провадження про їх право ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмового клопотання.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1