Справа № 643/3293/25
Провадження № 1-кс/643/1094/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001440 від 23.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001440 від 23.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України на підставі матеріалів Харківського управління ДВБ НП України, відповідно до яких службові особи державного підприємства, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюють заволодіння державними коштами, в період дії воєнного стану.

Так, службові особи Харківського обласного вузлу спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку (далі Харківський ОВСЗ), зловживаючи своїм службовим становищем, в період дії воєнного стану, здійснюють дії, які мають ознаки привласнення грошових коштів державного підприємства шляхом організації та втілення у життя схеми злочинної діяльності, яка полягає у зарахуванні на вакантні посади осіб, які не з`являються на робочих місцях та не виконують свої функціональні обов`язки, але яким нараховується заробітна плата.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що службові особи Харківського ОВСЗ налагодили протиправну схему, яка має ознаки вчинення злочинної діяльності, яка полягає у виготовленні та наданні третім особам, за грошову винагороду, документів (довідки, службові посвідчення) які засвідчують працевлаштування даних осіб в Харківському ОВСЗ без фактичного працевлаштування останніх, для пред`явлення та надання ними даних документів працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також співробітникам правоохоронних органів під час перевірки особистих документів.

Разом з тим встановлено, що службовими особами Харківського ОВСЗ через третіх осіб організовано подачу вказаних документів до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою сповіщення про те, що вказані особи працевлаштовані у державному підприємстві без їх фактичного працевлаштування.

27.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2025 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи:

- мобільний телефон Samsung A22, чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 ;

- довідка МО ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.11.2024 видана ОСОБА_4 ;

- довідка АДССЗ від 23 серпня 2024 року №78 видана ОСОБА_4 ;

- заява ОСОБА_4 від 22.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Вилучені під час обшуку 27.02.2025 предмети, документи, грошові кошти були направлені до приміщення СУ ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14 для зберігання.

Враховуючи те, що предмети та документи, які були вилучені 27.02.2025 під час проведення слідчих дій, відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, а саме зберегли на собі його сліди, є об`єктом кримінально противоправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вони підлягають арешту.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому посилаючись на те, що з метою збереження вилучених речей та документів в якості речових доказів та позбавлення можливості їх знищення або переховування, просив накласти арешт на майно.

До початку судового розгляду прокурор подав заяву, з проханням розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий суддя вважає, що строки для звернення з клопотанням про арешт майна прокурор не порушив.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на майно, вилучене 27.02.2025 в ході обшуку за фактичним місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, фактичним власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке вилучено слідчим в присутності даної особи, а саме на:

- мобільний телефон Samsung A22, чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім карткою № НОМЕР_3 ;

- довідка МО ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.11.2024 видана ОСОБА_4 ;

- довідка АДССЗ від 23 серпня 2024 року №78 видана ОСОБА_4 ;

- заява ОСОБА_4 від 22.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Забезпечити зберігання речових доказів згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1