Справа № 352/193/25
Провадження № 1-кп/352/150/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000004 від 02.01.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

у с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, яка набрала законної сили.

Обвинувачений вчинив злочин за таких обставин.

Постановою від 06 березня 2024 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області визнав ОСОБА_3 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У період з квітня 2024 року до січня 2025 року обвинувачений, достовірно знаючи про наявність вказаного судового рішення, що набрало законної сили, маючи умисел на його невиконання та повністю його ігноруючи, підриваючи авторитет органів правосуддя України, діючи всупереч вимогам ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, систематично керував транспортним засобом марки «Citroen XSARA Picasso» реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зафіксований під час руху вказаним транспортним засобом відеокамерами, які здійснюють фіксацію дорожнього руху на території Івано-Франківської області.

Зокрема, 03 листопада 2024 близько 14 год обвинувачений керував транспортним засобом марки «Citroen XSARA Picasso» реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. К. Левицького в м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Працівники сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області під час нагляду за безпекою дорожнього руху зупинили обвинуваченого.

Систематичність керування обвинуваченим транспортним засобом підтверджується відеозаписами з камер відеоспостереження від 07.01.2025, розташованих на території АЗС «WOG» на вул. К. Левицького, 114 в м. Тисмениця, згідно яких обвинувачений, являючись особою, позбавленою права керування транспортними засобами, приїхав на територію АЗС на автомобілі марки «Citroen XSARA Picasso» реєстраційний номер НОМЕР_1 для заправки транспортного засобу, після чого, перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, покинув територію АЗС.

Унаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого постанова Івано-Франківського міського суду від 06.03.2024 не була виконана в частині позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, що порушило один з основних принципів судочинства, яким є обов`язковість судових рішень.

Суд установив, що 28 січня 2025 року прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_2 та підозрюваний ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту укладеної угоди сторони домовилися про узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, погодили застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді одного року позбавлення волі з випробуванням, погодивши, що іспитовий строк установлюється судом.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, зокрема, обмеження їх права оскарження вироку суду згідно ст. 394, 424 КПК України, для підозрюваного - також відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а обвинувачений має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, підозрюваному роз'яснені та зрозумілі.

Сторони визнають, що укладення угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторони визнають, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Підозрюваний розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні свою вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся; він та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачений підтвердив, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Заслухавши учасників судового провадження, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд уважає, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 468, 469 ч. 4, 5 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка укладається у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам; укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Суд установив, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, що відноситься до категорії нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.

Надана суду угода відповідає вимогам, які пред`являються до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 472 КПК України, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання, наслідків укладення і затвердження угоди та наслідків невиконання угоди.

Обставини, які б вказували на необхідність відмови у затвердженні угоди, відсутні.

Зокрема, суд уважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, а узгоджене обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, обставин, які пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, у виді позбавлення волі на строк один рік із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлений.

На підставі наведеного, керуючись ст. 314, 368, 370, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 січня 2025 року, укладену між прокурором Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді одного року позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ - оптичні носії інформації - диски формату DVD-R з наявними на них матеріалами відеофіксації - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тисменицький районний суд лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1