Провадження № 1-кс/359/2380/2024
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2024 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000105, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

02.12.2024 року до суду надійшло зазначене клопотання про скасування арешту майна, згідно якого представник заявника вказує, що ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду від 18.11.2022 року (судова справа №359/8559/22), в рамках кримінального провадження №0000105, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 року, накладено арешт на належну ОСОБА_6 земельну ділянку із кадастровим номероу 32208826:04:002:0777.

Вказана земельна ділянка знаходиться у її власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.11.2021 року.

Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що на даний час відсутні жодні фактичні дані, які б свідчили про те, що земельна ділянка, яка придбана ОСОБА_7 шляхом укладання договору купівлі-продажу набута останньою в результаті вчинення злочину та/або є предметом кримінального правопорушення, або, що ОСОБА_6 причетна до вчинення кримінальних правопорушень, тому арешт вказаної ділянки підлягає скасуванню, адже призводить до обмеження прав щодо користування та розпорядження землею.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні на даний час триває.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК. Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення у справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льоннрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

На переконання слідчого судді, відсутні дані, які б виправдовували подальше втручання у володіння майном заявниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки органом досудового розслідування не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування у такому арешті майна, зважаючи на тривалий термін здійснення досудового розслідування; підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном.

Слідчий суддя враховує, що заявник є добросовісним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0777 площею 0,12 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, набула її у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.11.2021 року, який на даний час чинний.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у вказаному провадженні триває понад два роки, відомостей про призначення в даному провадженні не надано.

В ході розгляду клопотання не встановлено, що зазначена земельна ділянка була набута кримінально протиправним шляхом або була об`єктом кримінально протиправних дій або, що ОСОБА_6 має статус підозрюваної в даному кримінальному провадженні.

Вказаних обставин прокурором не спростовано.

З цих підстав слідчий суддя приймає до уваги доводи представників заявника, що обмеження ОСОБА_6 права власності в даному випадку не є пропорційними завданням та меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-198, 205, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2022 року у справі №359/8559/22 (провадження 1-кс/359/1716/2022) на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0777.

Скасувати заборону вчиняти будь які дії пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0777.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 16.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1