УХВАЛА

Справа № 495/11239/24

Номер провадження 1-кп/495/1053/2024

17 лютого 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 19.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,у порядку п.3-1 ч.1ст.284 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, у якому просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділом білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000084 від 19.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, розпочатого за фактом підробки протоколу №8 загальних зборів малолго колективного підприємства "Мрія-2", протоколу №10 загальних зборів малого колектиивного підприємства "Мрія-2", записи в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 2957, № 2958 від 02.08.2013 року, записи в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 3723, 3724 від 20.09.2013 року.

Зазначає, що під час досудового розслідування, слідчими проведено ретельне розслідування, під час якого шляхом проведення необхідних та достатніх слідчих дій перевірено всі версії події злочину та вжито всіх заходів до встановлення особи, що могла вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, проте, дослідивши всебічно, повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, особа (особи) яка вчинила (вчинили) кримінальне правопорушення не встановлена, жодній особі про підозру не пред`явлено. При цьому строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, встановлений ст.49 КК України, закінчився.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання за викладених у ньому обставин.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні проти закриття кримінального провадження заперечила, пославшись на те, що даний злочин вчинено її сестрою ОСОБА_5 , яку до кримінальної відповідальності не притягнуто. Вважає, що вчинений відносно неї злочин не вірно кваліфікований за ч.2 ст.190 КК України, оскільки, враховуючи суму завданої їй шкоди такий має бути перекваліфікований за ч.4 ст.190 (у відповідній редакції).

Заслухавши прокурора, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1-1ч.2ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1ст.284 КПК України, а саме якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до санкції ч.2 ст.190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох до чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до пяти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою вказаного кримінального правопорушення згідно зі статтею 49 КК України становлять п`ять років.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому суд вправі констатувати факт невстановлення органом досудового розслідування особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, лише після з`ясування питання про виконання органом досудового розслідування усіх необхідних дій для всебічного, повного та об`єктивного розслідування.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що розслідування проведено не у повному обсязі, а кримінально-правова кваліфікація злочину не є повною та беззаперечною.

Так, витяг з ЄРДР № 000084 від 19.08.2015 (арк.1, том 1), датований 30.11.2017, правова кваліфікація за ч.2 ст.190 КК України. Витяг, що відповідає даті внесення до реєстру, відсутній.

У фабулі витягу вказано наступне: « ОСОБА_5 незаконного відчужила майно, яке належало Колективному підприємству «Мрія-2», громадянам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та всі юридичні дії супроводжувались приватним нотаріусом ОСОБА_8 , яка ніби то посвідчувала завідомо неправдиві документи».

Будучи допитана як потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що у вчиненні злочину підозрює свою сестру ОСОБА_5 , з якою вони були є співвласницями МКП «Мрія-2» з рівними частками по 50% у кожної у статутному фонді підприємства. Підприємству належав магазин змішаної торігвлі за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1171,7 кв.м. У січні 2015 року вона дізналась, що магазин вибув з власності МКП «Мрія-2». Надання згоди на його відчуження потерпіла не надавала. На запитання потерпілої ОСОБА_5 повідомила, що 07.08.2013 року між МКП «Мрія-2» в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , від імені якої діяв ОСОБА_7 , укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_5 отримала кошти в сумі 820 000 гривень, які у подальшому не повернула. Для забезпечення виконання умов договору ОСОБА_5 від імені МКП «Мрія-2» передала в іпотеку ОСОБА_6 , від імені якої діяв ОСОБА_7 , вищевказане приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1171,7 кв.м. Обидва договори були посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 . У подальшому до договорів вносились зміни,відбулось звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім цього ОСОБА_4 категорично заперечила здійснення нею підписів у протоколах загальних зборів МКП «Мрія-2» №8 від 02.08.2013 та №10 від 20.09.2013, проте такі посвідчувались нотаріуом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 223-П від 14.07.2016, проведеної Одеським НДЕКЦ, підписи від імені потерпілої ОСОБА_4 у протоколі № 8 та протоколі №10 загальних зборів МКП «Мрія-2», а також підписи та рукописний текст « ОСОБА_4 » у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 2957 від 02.08.2013 року та у №3723 від 20.09.2013 року виконанні не ОСОБА_4 , а іншою особою (особами), що підтверджує покази потерпілої ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час проведення нотаріальних дій зазначеними нотаріусами засвідчувалась особиста присутність потерпілої ОСОБА_4 та згода на вчинення цих дій.

Проте, незважаючи на висновок судової почеркознавчої експертизи та покази потерпілої, в ході досудового розслідування оцінка правомірності та законності дій нотаріусів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не надана.

У матеріалах кримінального провадження наявний єдиний протокол допиту свідка ОСОБА_5 , датований 05.12.2015 року, у якому остання відмовилась від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України. Інших спроб проведення слідчих дій з ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження не містять.

Також матеріали справи не містять протоколу огляду інформації каналів зв1язку, вилучену у оператора мобільного звзязку ПрАТ «Київстар».

З матеріалів справи випливає, що досудове розслідування у період з 2017 по 2021 роки фактично було зведене до призначення судової оціночно - будівельної товарознавчої експертизи на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої злочином потерпілій ОСОБА_4 , яка при цьому так і не була проведена у зв`язку із невиконанням органом досудового розслідування клопотання експерта. У подальшому жодні слідчі дії взагалі не проводились.

При цьому відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертне бюро «Айстра», вартість нерухомого майна - магазину змішаної торгівлі загальною площею 1171,7 по вул.Першотравнева,75/98 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, станом на 01.08.2013 року становила 4 млн 136 тис.100 грн.

За таких обставин, досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження.

Також суд вважає, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє орган досудового розслідування, прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених статтями 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, для закриття вказаного кримінального провадження та задоволення клопотання прокурора.

Ці висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.02.2021 колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 397/42/20.

Керуючись ст.ст. 219, 284 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000084 від 19.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (у порядку п.3-1 ч.1 та п.1-1 ч.2 ст. 284 КПК України),- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 24.02.2025

Суддя ОСОБА_1