ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/296/25 Справа № 205/239/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року про відмову в задоволенні скарги на постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000807 від 22 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 355 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року відмовлено в задоволені скарги потерпілого ОСОБА_6 на постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000807 від 22 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчий суддя вважає, що висновки дізнавача про цивільно-правовий характер правовідносин, які мали місце між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 й ОСОБА_9 , а також відсутність у встановлених обставинах ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК ґрунтуються на повному та об`єктивному досліджені всіх обставин кримінального провадження, а рішення дізнавача про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК є законним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчої судді та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку посилається на те, що станом на 29.08.2024 до електронного суду була додана ухвала, яка містить лише вступну та резолютивну частину, без повного тексту, у зв`язку з чим до 29.08.2024 технічно забороняло подати скаргу через електронний суд.

В поважність причин пропуску строку зазначає, що копію оскарженої ухвали він отримав лише 17.01.2025, оскільки під час оголошення повного тексту він не був присутній з поважних причин. Також зазначає, що адвокат ОСОБА_10 усунувся від надання йому правничої допомоги, який був наданий йому за призначенням, проте не допоміг йому у складенні скарги та апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судовий розгляд проведений неповно, не досліджені матеріали справи та докази провадження. Вважає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судовий розгляд проведений без участі захисника, участь якого є обов`язковою, що є істотним порушенням і підставою для скасування. Вважає, що судовий розгляд проведений незаконним складом суду, який підлягав відводу. На думку потерпілого, слідчий суддя не дав належної оцінки, що постанова слідчого не відповідає вимогам ст. 110 КПК, дізнавачем не взято до уваги клопотання від 19.09.2024 та 22.11.2024, якими долучалися показання ОСОБА_6 як потерпілого та надавався перелік слідчих (розшукових) дій, які, на його думку, мають значення для порядку проведення досудового розслідування кримінального провадження; органом дізнання не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів, забезпечення повного та всебічного досудового розслідування та проведення організації заходів слідчих (розшукових дій) у відповідності до ст. 223 КПК; завчасність та необґрунтованість висновків, які містяться в постанові про закриття кримінального провадження про відсутність складу кримінального правопорушення; не проведення дізнавачем необхідного та повного, на думку скаржника, переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, не призначення необхідних експертиз.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити, просив ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного перегляду справи прокурор та слідчий до зали суду не з`явились, що з огляду на положення ч. 4 ст. 405, 422 КПК не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши клопотання потерпілого про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційний інстанції доходить висновку про його задоволення, з тих підстав, що ОСОБА_6 під час оголошення повного тексту ухвали присутній не був, копію повного тексту оскарженої ухвали отримав 17.01.2025, що не спростовується матеріалами справи, а з апеляційною скаргою звернувся 21.01.2025, тобто без невиправданої затримки реалізував своє право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Переглядаючи оскаржену ухвалу, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя належним чином виконав зазначені вимоги кримінального процесуального закону і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не встановлено, виходячи з наступного.

Витребувавши зі СД ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області та дослідивши матеріали кримінального провадження за № 0000807, суд апеляційної інстанції вважає доводи потерпілого про неповноту досудового розслідування, неправильність правової кваліфікації та незаконність ухвали слідчого судді є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Під час дізнання встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 здали в оренду (за твердженням ОСОБА_6 з правом подальшого викупу) дачний будинок та земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які на праві власності належать ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується відповідними документами.

За показаннями ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вони не дійшли згоди щодо умов договору та такий не був укладений, а ОСОБА_6 проживав у дачному будинку на підставі усної домовленості та сплачував орендну плату, що підтверджується відповідними квитанціями.

Після того, як між вказаними особами не було досягнуто згоди про укладення договору, а на пропозицію ОСОБА_8 про купівлю вказаного дачного будинку, ОСОБА_6 не відповів, ОСОБА_8 фактично виселив останнього.

У своїй скарзі ОСОБА_6 наполягає, що сплачені ним кошти мали бути йти в майбутній розрахунок за купівлю будинку, проте будь-якого укладеного договору з такими зобов`язаннями останній не надав.

Під час допиту ОСОБА_6 пояснив, в подальшому ОСОБА_9 почала вимагати сплату орендної плати за жовтень місяць в сумі 3660 грн за проживання у будинку та використання їх земельних ділянок і скорішого звільнення ними їхнього будинку, пропонуючи зробити це до 01.12.2023 та забрати всі їхні речі. На такі умови ОСОБА_6 не погодився, оскільки ОСОБА_9 відмовила у наданні письмового договору з новими умовами. Також пояснив, що ОСОБА_8 його та його дружину не примушував до підписання нових цивільно-правових обов`язків. При цьому повідомив, що примушування до нових цивільно-правових відносин відбувалося зі сторони ОСОБА_9 та виразилося в наполяганні погодитися з новими умовами договору, який буде підготовлений юридично освіченою людиною без будь-якого обговорення цих умов з родиною ОСОБА_11 .

Таким чином, слідчим та слідчим суддею обґрунтовано встановлено і фактично такі обставини не заперечуються потерпілим, що між ОСОБА_6 та родиною ОСОБА_12 не виникало цивільно-правових зобов`язань, оскільки між ними жодних договорів фактично укладено не було.

Основним безпосереднім об?єктом правопорушення, передбаченого ст. 355 КК є встановлений порядок виконання цивільно-правових зобов?язань, обов?язковим додатковим - психічна чи тілесна недоторканість, воля, здоров?я людини, право власності (залежно від конкретного змісту погрози, якою супроводжується примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов?язань).

Потерпілими від злочину є фізична особа, яка має цивільно-правове зобов?язання, а також її близькі родичі.

З об?єктивної сторони злочин вчиняється у формі примушування потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов?язань. Зміст такого примушування складають виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього його обов?язку.

Кримінально караним діянням вимогу виконати чи не виконати цивільно-правове зобов?язання робить протиправний спосіб впливу на потерпілого. Маючи право на пред?явлення вимоги про виконання певного зобов?язання, винний при вчиненні злочину, передбаченого ст. 355, не вправі добиватися задоволення цієї вимоги насильницьким способом.

За ст. 355 відповідальність може наставати лише тоді, коли особа примушується до виконання (невиконання) існуючого зобов?язання, що виникло з підстав, передбачених чинним законодавством.

Підставами виникнення зобов?язань у цивільному праві, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

При з?ясуванні змісту цивільно-правового зобов?язання, обсягу прав кредитора та обов?язків боржника, що є важливим для визначення об?єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 355 КК.

Склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК, примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань утворює лише у разі, коли воно поєднане з погрозою застосування насильства, пошкодження чи знищення майна щодо потерпілого або його близьких родичів. Погроза повинна бути дійсною і реальною.

Вимога власників дачного будинку до ОСОБА_6 про залишення будинку та винесення його речей у зв`язку із несплатою орендної плати та відсутності згоди щодо умов договору не може бути розцінена як примушування, шляхом погрози до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань.

Як видно з матеріалів досудового розслідування, під час дізнання цього кримінального провадження було проведено всі процесуальні та слідчі/розшукові дії, необхідні для даної категорії злочину, зокрема проведено огляд місця події, встановлені та допитані свідки кримінального правопорушення, слідчим зроблені запити про отримання інформації для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК.

Таким чином, апеляційний суд вважає законним та обґрунтованими висновки слідчого судді, що висновки дізнавача про цивільно-правовий характер правовідносин, які мали місце між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 й ОСОБА_9 , а також про відсутність у встановлених обставинах ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК, ґрунтуються на повному та об`єктивному досліджені всіх обставин кримінального провадження, а рішення дізнавача про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК є законним.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК).

Диспозиції статті 355 КК окреслюють обставини, які підлягають доказуванню у межах кримінального провадження і передбачені ст. 91 КПК.

За змістом ст. 91 КПК слідує, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За результатами здійснення процесуального керівництва та прокурорського нагляду щодо законності постанови слідчого про закриття кримінального провадження представник держаного обвинувачення також не встановив підстав для скасування постанови дізнавача з підстав її незаконності або неповноти досудового розслідування.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Зазначені вище висновки дізнавача належним чином перевірені слідчим суддею під час розгляду скарги на закриття кримінального провадження, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки такі висновки ґрунтуються до зібраних в межах кримінального провадження доказах, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 110 КПК рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова слідчого складається, зокрема з, мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій... витребування та отримання... висновків експертів..., проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК слідчий, прокурор... за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З аналізу матеріалів досудового розслідування слідує, що дії дізнавача були спрямовані на проведення усіх необхідних слідчих дій для даної категорії справ, зібрано достатньо доказів для встановлення всіх обставин та прийняття законного та обґрунтованого процесуального рішення.

Таким чином, відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є необґрунтованими.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про незаконний склад суду, оскільки за його твердженням суддя підлягав відводу, то апеляційний суд розцінює такі доводи, як безпідставні.

Зазначаючи такі доводи, апелянт вказував, що залишення слідчого судді ОСОБА_1 у подальшому розгляді справи та визнання постанови дізнавача від 29.11.2024року, як законної суддя при розгляді даної судової справи після неодноразових заяв про відвід від розгляду розподілених справ, та після відхилення цих заяв про відвід, які були здійснені потерпілим ОСОБА_6 , може розглядатися, як порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому суддя мав обов`язково виконати вимоги ч. 1 ст. 80 КПК, що може бути підтвердженням існування конфлікту інтересів.

Проте такі доводи апелянта ґрунтуються виключно на власному тлумаченні та розумінні положень закону.

Статтями 75 та 76 КПК визначено виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні та недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N 4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п. 66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява No33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява No16695/04, рішення від 15 липня 2010 року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989 року, п.48).

Таким чином, відомості, зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 про незаконний склад суду та необ`єктивність, небезсторонність судді ОСОБА_1 , а також про наявність конфлікту інтересів, не можуть свідчити про упередженість слідчого судді, у зв`язку з чим наведені ним доводи щодо відводу є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону.

Інших обставин, передбачених ст. 75 КПК ОСОБА_6 не наведено, а тому у задоволенні його заяви слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді та суду апеляційної інстанції, а також законності і обґрунтованості оскарженої ухвали, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для її скасування.

Під час апеляційного провадження істотних порушень зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування постанови слідчого, не встановлено. Висновки слідчого судді, що постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК є законними, обґрунтованими і достатньо мотивованими і з ними погоджується апеляційний суд.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 284, 309, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження та поновити йому строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року про відмову в задоволенні скарги на постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000807 від 22 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 355 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4