Справа №331/6897/23
Провадження № 1-в/333/236/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду міста Запоріжжя

в складі головуючого судді: Михайлової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Паченко К.О.,

з участю прокурора: Полєжаєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Комунарського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Запорізькій області Величко О.М. про приведення вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2023 року у відношенні ОСОБА_1 у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання Комунарського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Запорізькій області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2023 року ОСОБА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024, що набрав чинності 09.08.2024

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодекс України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розмір завданої шкоди ОСОБА_1 відповідно до вироку суду становив 399,00 грн.

На підставі вищевикладеного, представник органу пробації вважає за доцільне вирішити питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_1 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Представник Комунарського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Прокурор Полєжаєва В.В. у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання та звільнення засудженого ОСОБА_1 від призначеного судом покарання, оскільки сума викраденого останнім майна у вказаному кримінальному провадженні становить менше ніж два неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

Згідно ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який 09.08.2024 набрав чинності, ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на червень 2023 року становило 2684 грн.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2023 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, де своїми протиправними діями завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 399,00 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Наведені висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2023 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог вказаного Закону не є кримінально-караними на теперішній час, суд доходить висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись статтями 369, 376, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 74 Кримінального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Комунарського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Запорізькій області Величко О.М. про приведення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2023 року у відношенні ОСОБА_1 у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання згідно зі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік - у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя: А.В.Михайлова