ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/585/25 Справа № 204/1790/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000173 від 13 вересня 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеса, одруженої, маючої на утриманні малолітню доньку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 14 квітня 2025 року, без визначення застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. При обранні запобіжного заходу слідчим суддею також враховано, що існують ризики того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, що має значення для даного провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжити вчиняти кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Також слідчий суддя дійшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що повний текст оскарженої ухвали від 15 лютого 2025 року був проголошений 17 лютого 2025 року, а тому строк оскарження спливає 24 лютого 2025 року, тобто в перший робочий день.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги по суті захисник вказує, що судом не було надано належної оцінки доказам, як наприклад протоколу обшуку, на який не було викликано захисника, хоча стаття передбачає обов`язкову участь.

Також вказує, що з моменту фактичного затримання 13 лютого 2025 року з малолітньою дитиною, ОСОБА_6 не надали захисника, родину не повідомили про затримання, а протокол затримання фактично склали 14 лютого 2025 року.

Крім цього захисник вказує, що ОСОБА_6 перебуває у шлюбі, має неповнолітню доньку, що свідчить про сталі соціальні зв`язки.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів виходить з того, що резолютивна частина оскарженої ухвала була постановлена 15 лютого 2025 року, а повний її текст був проголошений 17 лютого 2025 року, тому, обставини через які захисник пропустив строк на подачу апеляційної скарги, в тому числі і враховуючи вихідні дні, можливо визнати поважними та такими, що не перешкоджають поновленню цього строку. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши підозрювану та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів справи слідує, в провадженні СВ УСБУ у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000173 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

14 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, а саме готуванні до терористичного акту, тобто готуванні до вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, зважається на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Наведені в клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, зняття інформації з електронних інформаційних систем від 27 грудня 2024 року; протоколом обшуку від 14 лютого 2025 року; протоколом огляду місця події від 14 лютого 2025 року; довідками про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме особа підозрюваної ОСОБА_6 , зокрема її вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, тісних соціальних зв`язків, обставини інкримінованого кримінального правопорушення проти громадської безпеки, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, та який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, що свідчить про існування ризиків того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, що має значення для даного провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжити вчиняти кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі досудового розслідування зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При цьому, під час розгляду клопотання, також були враховані положення ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 258 КК України.

Таким чином, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, врахувавши особу підозрюваної, зокрема, вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, слідчий суддя, в межах своїх дискреційних повноважень, дійшов обґрунтованого висновку про не визначення підозрюваній ОСОБА_6 застави, що в повній мірі узгоджується із вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України.

За наведених обставин, не визначення підозрюваній ОСОБА_6 застави на даному етапі кримінального провадження, відповідає завданням даного кримінального провадження.

Що стосується доводів захисника щодо порушення права ОСОБА_6 на захист під час її затримання, з посиланням на відсутність захисника під час проведення цієї слідчої дії, то дані обставини не є слушними, оскільки як слідує зі змісту протоколу затримання від 14 лютого 2025 року, дані процесуальна дія була проведена за участі захисника, призначеного на підставі доручення, що підтверджується особистим підписом останнього.

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_6 перебуває у шлюбі, має неповнолітню доньку, що свідчить про сталі соціальні зв`язки, не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваної.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000173 від 13 вересня 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4