Номер провадження: 11-кп/819/231/25 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/4707/24 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4707/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №40001385 від 03.07.2023, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2025, якою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такої, що не має судимості,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.03.2025 включно.

в с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №40001385 від 03.07.2023, щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 КК України, та ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2025 задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 до 21.03.2025 включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , та обвинувачений ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги, в яких просять оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційні скарги мотивовані доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зазначають про те, що 21.01.2025 року під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не надано жодних доказів на обґрунтування заявлених ризиків.

Крім того, вказують на те, що судом при обранні запобіжного заходу безпідставно не врахував дані про стан здоров`я. Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за станом здоров`я не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятора, не отримують та не можуть отримати належне лікування, з огляду на поставлені діагнози, внаслідок чого їх стан здоров`я погіршується.

Захисник ОСОБА_6 звертає увагу на те, що обвинувачена ОСОБА_7 має постійне місце проживання у м. Херсоні. Обрання запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, забезпечить умови контролю за її поведінкою та належну поведінку обвинуваченої.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що ніколи в житті не перебував у розшуку і не ухилявся від правосуддя, впливати на свідків, обвинувачених, не є можливим, і в нього не має в цьому потреби, знищити або сховати речові докази, документи, не є можливим.

Прокурора було належним чином повідомлено про час і місце розгляду кримінального провадження, тому його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Положеннями ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Указані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.177 КПК України є доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з огляду на тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі доведеності їх вини, можуть здійснити дії, спрямовані на спроби переховування від суду, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, та відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинувачених.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, можуть незаконно впливати на свідків, а саме перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих їм обставин справи, неправомірно схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в суді.

Також вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 офіційно не працевлаштовані, офіційних джерел доходу не мають. Причинами протиправних дій обвинувачених стало бажання отримати матеріальну вигоду, що викликає обґрунтовані побоювання щодо продовження вчинення протиправних дій в майбутньому.

Враховуючи характер інкримінованих їм кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності жодних стримуючих факторів, які б могли у достатній мірі запобігти продовженню протиправної діяльності, однією з цілей якої було отримання прибутку.

Що ж до доводів апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , а також обвинуваченого ОСОБА_8 про незадовільний стан здоров`я обвинувачених, то вказана обставина не є визначальною для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, відповідно до п.2 глави 2 розділу X Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019р. №1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.8, 107, 116 КВК України, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012р. №239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014р. №1348/5/572.

Відповідно до п.3 глави 2 розділу X зазначеного Наказу, у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10 лютого 2012р. №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Отже, лікування обвинувачених у разі наявності у них захворювань можливе в умовах слідчого ізолятора та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд визнав за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тому, колегія суддів вважає, що дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянтів, які це заперечують, є необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено. Не знаходить таких підстав і колегія суддів.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , а також обвинуваченого ОСОБА_8 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 про незаконність ухвали не підтверджуються матеріалами провадження та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування ухвали суду першої інстанції та зміну запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2025, якою щодо ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.03.2025 включно - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3