ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3116/25

Провадження № 11-сс/820/139/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000116, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 березня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Хмельницького, Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, СУГУНП в Хмельницькій області за процесуального керівництва Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000116 від 27.03.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.08.2023 №526-ОС солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України з 10 серпня 2023 року та наказом Голови Державної прикордонної служби України зарахований у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2023 №531-ОС солдата ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія медичного пункту прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки.

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан. Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, в тому числі Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 строком на 90 діб.

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, відтак в Україні з 24 лютого 2022 року діє воєнний стан, тому солдат ОСОБА_6 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Разом із тим, солдат ОСОБА_6 , у порушення вимог законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування 25.01.2024 самовільно залишив військову частину за місцем її дислокації: АДРЕСА_2 і перебував поза межами військової частини тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд та не виконуючи обов`язки військової служби, тим самим припинив виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України по 28.06.2024.

28 червня 2024 року, солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно, з власної ініціативи, самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації: АДРЕСА_2 , чим припинив вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

13 лютого 2025 року ОСОБА_6 у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

13 лютого 2025 року слідчий СП ВРЗЗС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено з процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ..

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2025 клопотання слідчого задоволено та щодо ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07.04.2025 включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого2025 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Апелянт вказує, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_10 погоджене з прокурор, є неналежно обґрунтованим та таким, що не відповідає приписам п.6 ст. 184 КПК України.

Захисникомзазначено, що у клопотанні слідчого стверджується, що ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця під час переведення з ІНФОРМАЦІЯ_4 , наказом № 605-ос від 09.08.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де наказом від 11.08.2024 року ОСОБА_6 було зараховано до списків особового складу наказом №526-ОЄ.

Однак згідно Ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року у справі №760/23827/23 (провадження №1-кс/760/139/24), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 11.06.2024 року, суд встановив, що ОСОБА_6 з 09.08 2023 року втратив статус військовослужбовця.

Тобто, рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено, що з 09.08.2023 року ОСОБА_6 не є військовослужбовцем, оскільки втратив статус військовослужбовця, внаслідок чогоне є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст.407 КК України.

Крім того, у клопотанні слідчого не зазначено фактів, що мають суттєве

значення для прийняття слідчим суддею законного та обґрунтованого рішення.

Зокрема, у клопотанні не зазначається причина залишення ОСОБА_6 розташування НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ, якою є тяжка хвороба ОСОБА_11 , а саме хвороба «Covid-19», яка віднесена до тяжких не лише національним законодавством України, але і Всесвітньою організацією охорони здоров`я.

Щодо обґрунтування ризиків, ОСОБА_12 може втекти та впливати на свідків.

Як вбачається з протоколів допиту свідків, свідки свідчать про відсутність ОСОБА_6 у військовій частині, вони не бачили як він її залишав, їм не відомі причини за яких він залишив військову частину та жодному з них невідомо про хворобу ОСОБА_6 .

За таких свідчень у ОСОБА_6 відсутні підстави спонукати свідків до зміни показів.

Також зазначається, що підозрюваний не може втекти, аби дати досудовому слідству причину для не закриття сфальсифікованого кримінального провадження, більш того, він не лише завжди з`являвся за викликами слідчих органів, але й сам постійно їм телефонував, писав пояснення, вимагав закриття кримінального провадження.

Окрім цього, щодо ОСОБА_6 вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обов`язків якого підозрюваний дотримувався та не порушував.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами,клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подане з істотними порушеннями норм КПК України, захисник вважає утримання ОСОБА_6 під варто незаконним та не обґрунтованим, а ризики, передбачені ст. 175-177 не доведеними.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду, відповідно до вимог статті 422 КПК України та частини 4 статті 405 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що самостійно може здійснювати свій захист, наполягав на проведенні апеляційного розгляду у відсутність захисника, підтримав апеляційну скаргу захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Підозрюваний вважає, що його дії кваліфіковані невірно, слідчим суддею не враховано, що ризики не мотивовані, підозрюваний має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Прокурор у судовому засіданні просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного є доцільним, оскільки інші запобіжні заходу не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 оскаржує обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри та наявність ризиків для застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з вимогами частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбаченихчастинами шостою тавосьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя зазначив, що є вагомі докази того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тож дійсно існує обґрунтована підозра вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого, оскільки з застосуванням цього запобіжного заходу правопорушення буде належно розслідуване і будуть виконані завдання, для виконання яких слідчий та прокурор звернулися з клопотанням.

Висновки слідчого судді щодо обґрунтованості на поточній стадії досудового розслідування підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, є виправданими та не викликають сумнівів у колегії суддів, бо існує достатньо об`єктивної інформації, що підозрюваний міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження та доведено прокурором.

У відповідності до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Норми кримінального процесуального закону не містять визначення поняття «обґрунтованої підозри», тому колегією суддів враховується практика Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри» (по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria)), відповідно до якої слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «ІльгарМаммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за суттю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Така інформація щодо ОСОБА_6 в матеріалах справи існує та доведена прокурором, тож обґрунтованість підозри для поточної стадії досудового розслідування є достатньою для можливості застосуваннящодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, тоді як наявність у підозрюваного поважних причин для самовільного залишення військової частини буде перевірятися в ході досудового розслідування.

З викладених вище підстав, колегія суддів вважає апеляційні доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри безпідставними.

Стосовно існування ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПКУкраїни, які зазначені у клопотанні слідчого. то колегія суддів із урахуванням як діючого законодавства, так і практики Європейського суду з прав людини, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а саме у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, обставини, передбаченіст. 178 КПК України, вважає, що слідчим у клопотанні під час його розгляду доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1ст.177 КПКУкраїни.

Відповідно до практики ЄСПЛ, у рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує особі у випадку визнання винуватою, співставляючи можливі негативні наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду існує, оскільки опинившись на волі, підозрюваний може потенційно переховуватись від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, або ж незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги той факт, що відносно ОСОБА_6 23.12.2024 направлено обвинувальний акт до Шевченківського районного суду за ч. 2 ст. 190 КК України; останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а у відповідності до рішення Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а також у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відтак, слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованими, підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вказаного, на переконання колегії суддів необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 є обґрунтованою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, оскільки не встановлені стримуючі чинники, які б дійсно могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків з метою покращення свого становища, продовжити злочинну діяльність.

Твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки як клопотання слідчого, так і ухвала слідчого судді містять обґрунтування наявності потреб досудового розслідування та завдань кримінального провадження, для реалізації яких перебування підозрюваного ОСОБА_6 саме під вартою є необхідним та виправданим для забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості.

Таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тоді як відповідно до вимог ч.8ст.176 КПКУкраїни під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника в апеляційній скарзі, що підозрюваний ОСОБА_6 втратив статус військовослужбовця з посиланням на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року у справі №760/23827/23, згідно якої слідчий суддя встановив, що на момент повідомлення про підозру ОСОБА_6 не мав статусу військовослужбовця, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 11 червня 2024 року, то такі доводи колегія суддів вважає неспроможними, оскільки згідно витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №5310ОС від 11 серпня 2023 року ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу загону.

Крім того, посилання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вищезазначені ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року у справі №760/23827/23 та ухвалу Київського апеляційного суду від 11 червня 2024 року, то вказані судові рішення як суду першої інстанції, так і апеляційної не мають преюдиційного значення для суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваноїухвалислідчого судді про обрання запобіжного заходу.

Також апеляційний суд враховує, що підозрюванийза місцем проходження військової служби характеризується як особа, що схильна до обману керівництва, систематично порушує вимоги статутів ЗСУ.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановленим згідно з нормами КПК України та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми відомостями, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на поточній стадії кримінального провадження, а висновок про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є правильним, обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а посилання в апеляційній скарзі підозрюваного на те, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, не зменшують наявних ризиків при обранні стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги захисника підозрюваного є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2025 року про застосування до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 квітня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2