У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2025 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Садове, Снігурівського району, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.04.2025 року (включно). Визначено розмір застави, у сумі 2000 (двох тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6 056 000 (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) грн.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

підозрюваний ОСОБА_8

захисник ОСОБА_6

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення застави у розмірі 6610 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 20 015 080 (двадцять мільйонів п`ятнадцять тисяч вісімдесят) гривень.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг захисників.

В апеляційних скаргах захисники просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.04.2025 року (включно). Визначено розмір застави, у сумі 2000 (двох тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6 056 000 (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що при визначенні підозрюваному розміру застави слідчим суддею не враховано те що, підозрюваний та члени його родини мають дуже високий дохід, матеріально забезпечені на дуже високому рівні, мають у власності та користуванні дуже дороге рухоме та нерухоме майно. Також не враховано, те що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у завданні матеріальних збитків територіальній громаді на загальну суму 17 022 000 гривень, що у відповідності до усталеної практики національних судів та Європейського суду, з прав людини повинно враховуватися при визначення дієвого розміру застави.

Наголошує, що визначений слідчим суддею розмір застави, є занадто малим та не в змозі забезпечити виконання підозрюваним покладних на нього обов`язків.

Узагальнені доводи апеляційних скарг захисників.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявивши тотожні вимоги захисники зазначають, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємих кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказують, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, а саме наявність у нього міцних соціальних зв`язків, те що він здійснює догляд за хворою матір`ю та в нього на утриманні перебуває дружина, донька та батьки похилого віку, він раніше не судимий, має позитивні характеристики.

Стверджують, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного.

Також захисник ОСОБА_6 зауважує, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 не було надано можливості надати пояснення по суті клопотання, пред`явленої підозри чим обмеженого його у доступі до правосуддя.

Крім того, звертає увагу, що в протоколі затримання особи, не вказано конкретну підставу затримання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у період з 24.07.2024 по 09.09.2024 з метою заволодіння шляхом обману земельними ділянками сільськогосподарського призначення, площею 307,84 га, що розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, ОСОБА_8 організував використання завідомо підроблених офіційних документів.

Так, ОСОБА_8 у період з 24.07.2024 року по 09.09.2024 діючи за попередньою змово з ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з метою заволодіння шляхом обману земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, використали завідомо підроблені офіційні документи, а саме державні акти на право приватної власності на землю І-ХС №033381 від 11 грудня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №227, а також державні акти серії ЯБ №123787 від 21.12.2006, серії ЯЕ № 944153 від 25.12.2006, серії ЯБ №123789 від 27.12.2006, серії ЯБ № 495615 від 29.12.2006, серії ЯБ №123788 та довідки, в яких внесено завідомо неправдиві відомості про отримання ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 право власності на земельні ділянки Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району, Херсонської області.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється: використання завідомо підробленого документа.

Окрім цього, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у період з 24.07.2024 по 09.09.2024 організував заволодіння шляхом обману земельними ділянками сільськогосподарського призначення, площею 307,84 га, що розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області загальною вартістю 17 022 000 гривень, чим завдав територіальній громаді збитків в особливо великих розмірах.

ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 шляхом обману, заволоділи земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, вартість яких у відповідності до висновку судової земельно-оціночної експертизи становить 17 022 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

20.02.2025 ОСОБА_8 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615, ст. 208 КПК України. 20.02.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованих кримінальних правопорушень та про наявність ризиків, передбачених п.1, 2,3,4 ч. 1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованих злочинів, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у період з 24.07.2024 по 09.09.2024 з метою заволодіння шляхом обману земельними ділянками сільськогосподарського призначення, площею 307,84 га, що розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, ОСОБА_8 організував використання завідомо підроблених офіційних документів.

Так, ОСОБА_8 у період з 24.07.2024 року по 09.09.2024 діючи за попередньою змово з ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з метою заволодіння шляхом обману земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, використали завідомо підроблені офіційні документи, а саме державні акти на право приватної власності на землю І-ХС №033381 від 11 грудня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №227, а також державні акти серії ЯБ №123787 від 21.12.2006, серії ЯЕ № 944153 від 25.12.2006, серії ЯБ №123789 від 27.12.2006, серії ЯБ № 495615 від 29.12.2006, серії ЯБ №123788 та довідки, в яких внесено завідомо неправдиві відомості про отримання ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 право власності на земельні ділянки Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району, Херсонської області.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється: використання завідомо підробленого документа.

Окрім цього, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у період з 24.07.2024 по 09.09.2024 організував заволодіння шляхом обману земельними ділянками сільськогосподарського призначення, площею 307,84 га, що розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області загальною вартістю 17 022 000 гривень, чим завдав територіальній громаді збитків в особливо великих розмірах.

ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 шляхом обману, заволоділи земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, вартість яких у відповідності до висновку судової земельно-оціночної експертизи становить 17 022 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

20.02.2025 ОСОБА_8 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615, ст. 208 КПК України. 20.02.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Щодо тверджень захисників, про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочина х, то слід зазначити, що нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку слідчої судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах. А тому доводи сторони захисту про необґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри є неприйнятними.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки, підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України , а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки знаходячись на свободі підозрюваний може знищити чи сховати документи, які, зокрема підтверджують вчинення ним кримінальних правопорушень.

Також, підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені та знищити докази, які вказують на вчинення ним кримінального правопорушення, не маючи обмежень у пересуванні, що дає підстави вважати, що наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обґрунтовується тим, що на сьогоднішній день ще не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні. Знаходячись на свободі, підозрюваний може на них незаконно впливати з метою зміни показів.

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_8 має стійкі зв`язки з представниками органів влади та місцевого самоврядування, зокрема з посадовими особами ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, тому може вчинити дії спрямовані на затягування слідства, зокрема в частині консультування свідків з метою ненадання ними показів.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із доводами апеляційних скарг захисників про те, що ризики, на які вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд, враховує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є достатнім мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, всупереч доводам апелянта, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочинів, що розслідуються та наразі інкримінуються ОСОБА_18 , об`єктивно та беззаперечно, існує.

Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Твердження захисників, що зважаючи на дані про особу підозрюваного, а саме наявність у нього міцних соціальних зв`язків, те що він здійснює догляд за хворою матір`ю та в нього на утриманні перебуває дружина, донька та батьки похилого віку, він раніше не судимий, має позитивні характеристики, а тому до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не є слушними, оскільки ці обставини суттєво не зменшують наявні ризики.

В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи сторони захисту, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту та прокурор, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави у сумі 2000 (двох тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6 056 000 (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано обставини кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Також судом було враховано роль підозрюваного ОСОБА_8 у злочинній схемі, його матеріальний стан, а також можливість вчинення нових злочинів, або вчинення дій направлених на перешкоджання досудовому розслідуванню та визнано ці обставини виключним випадком для визначення застави у розмірі, що перевищує максимальний розмір, а саме у межах 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6 056 000 грн. Наведені обставини у своїй сукупності обумовлювали необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників та прокурора, про які йдеться в апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді