ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа 953/756/23 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/396/25 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000028 від 31 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, до 25 квітня 2025 року -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 31 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, в якому ОСОБА_8 підозрюється у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжкі наслідки державним інтересам в сумі 4 580 075 грн. 57 коп.

25.02.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

25.02.2025 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування - до 25.04.2025 року з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматись від будь якого спілкування зі свідком ОСОБА_10 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник, просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час або особисте зобов`язання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що стороною обвинувачення не доведено та не обґрунтовано наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказує. що досудове розслідування триває понад 2 роки та за цей час повинні були проведені всі слідчі дії та допитані всі свідки.

Зазначає, що ОСОБА_8 дізнався про досудове розслідування ще у 2023 році та протягом всього часу з його сторони не було вчинено будь-яких дій, які б перешкоджали досудовому розслідуванню.

Просить врахувати те, що ОСОБА_8 має певні захворювання, які потребують надання амбулаторного та стаціонарного лікування, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має відзнаки та нагороди за сумлінну працю, до кримінальної відповідальності не притягався.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та захисника на підтримання вимог апеляційних скарг, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Згідно зі ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого, погодженого прокурором про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення доведено наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді в повному обсязі та вважає, що у даному випадку можливе застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: висновоку судової будівельно-технічної експертизи; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколі огляду Мереф`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6» з прибудовою нового корпусу, розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. 5-го вересня, №87»; договорах із додатками.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника про неналежність наданих органом досудового розслідування доказів причетності ОСОБА_8 до інкримінованого правопорушення, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, та з наявною на даний час кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, яке інкримінуються останньому. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, згідно чинного КПК України в цілому не виключається.

Так, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Колегія суддів приймає до уваги самі фактичні обставини (фабули злочину) згідно підозри, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжкі наслідки державним інтересам в сумі 4 580 075 грн. 57 коп., зазначене свідчить про суспільну небезпеку як інкримінованого злочину, так й самої особи підозрюваного.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставин, а також з огляду на деталі та специфіку злочину, колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що існує суспільний інтерес.

При перегляді оскаржуваної ухвали колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий, що з великою долею впевненості свідчить, що у даному кримінальному провадженні ризик переховування з боку підозрюваного можливо мінімізувати застосуванням до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з цим, як було встановлено в судовому засіданні апеляційного суду на теперішній час ухвалою слідчого судді від 06.03.2025 року ОСОБА_8 відсторонений від посади заступника Мереф`янського міського голови до 25.04.2025 року. За таких обставин, з урахуванням зазначеного колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про необхідність обрання у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки наявним ризикам можливо запобігти застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час з покладенням на нього, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Колегія суддів вважає, що ризик впливу на свідків беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, однак на переконання колегії суддів, покладення обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками зможе унеможливити будь-які ризики впливу на них.

Таким чином, у відповідності до вищенаведених норм закону, ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, відсутність на даний час встановлених органом досудового розслідування додаткових обставин, які б істотно обтяжували інкриміноване кримінальне правопорушення або об`єктивно свідчили про певні порушення процесуальної поведінки з боку останнього або існування надто високої ймовірності таких порушень у майбутньому, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо наявності підстав для обрання йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст.177 КПК Украйни, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, згідно чинного КПК України є можливим та ефективним, оскільки ризик впливу на потерпілого та свідків, переховування від органів досудового розслідування можливо запобігти додатковим покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів об`єктивно вбачає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт в нічний часздатний забезпечити у цьому кримінальному провадженні досягнення завдань, передбачених ст.2 КПК України, а також унеможливлює продовження будь- якої незаконної діяльності або імовірності впливу на учасників процесу зі сторони підозрюваного.

Сам по собі факт наявності підозри у вчинені кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому певного покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався слідчий та прокурор у клопотанні, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, а сам запобіжний захід не може виступати в якості покарання в умовах презумпції невинуватості.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту в нічний час, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Таким чином, колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний часстане надійною запорукою дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а покладення на нього додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, забезпечить дотримання вимог ст.2 та ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний часіз покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, строком до 25 квітня 2025 року включно, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ., без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду з 23.00 год до 06.00 год наступного дня.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвалу про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4