Справа № 522/1578/25
Провадження по справі № 1-кс/522/917/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000162 від 26.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000162, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2025 до ЧЧ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення на «102», від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те що за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 137, було виявлено чоловіка, у якого при собі знаходився пакет з мастилом та взуттям та який намагався підпалити за вищевказаною адресою майно.

Так, в ході здійснення першочергових заходів було встановлено громадянина ОСОБА_4 , який добровільно видав:

- мобільний телефон марки Iphone Xr, у корпусі чорного кольору, Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який було оглянуто та спаковано до сейф-пакету НПУ № ICR 0176807.

Вказані предмети було оглянуто та визнано речовим доказом.

А тому, слідчий звернувся до суду з клопотаннями про накладення арешту на зазначене майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі.

ОСОБА_4 , який є власником вилученого майна заперечував проти накладення арешту на мобільний телефон, так як він з підозрюваним не переписувався, звідки взялись скріншоти переписки з підозрюваним в телефоні він не розуміє.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання слідчого встановлено, що в провадженні ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 00000162 від 26.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

26.01.2025 в ході здійснення першочергових заходів було встановлено громадянина ОСОБА_4 , який добровільно видав мобільний телефон марки Iphone Xr, у корпусі чорного кольору, Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який було оглянуто та спаковано до сейф-пакету НПУ № ICR 0176807.

Постановами слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 27.01.2025 зазначені мобільні телефони були визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що добровільно видане майно може містити відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України, тому мають значення речових доказів у кримінальному провадженні. Зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважаю за необхідне на даному етапі досудового розслідування необхідним накласти арешт на вказане в клопотанні майно з метою дослідження вказаних речових доказів, а також проведення необхідних експертних досліджень.

Арешт майна це захід забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та (або) користування майном, щодо якого існує достатньо підстав вважати, що воно є речовим доказом, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна при наявності обґрунтованої підозри в тому, що незастосування цього заходу призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження відрізняється від інших заходів забезпечення предметом і об`єктом впливу, ступенем та характером примусу, процедурою, а також колом учасників правовідносин щодо його застосування. Функціональне призначення арешту майна в широкому значенні пов`язане із тим, що він повинен забезпечити дієвість кримінального провадження, як це зазначено у ч. 1 ст. 131 КПК, а у вузькому полягає в тому, що він спрямований на збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою накладення арешту в рамках вирішення вказаного клопотання слідчого є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні № 00000162 від 26.01.2025.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зазначеного в клопотанні.

Керуючись ст. ст. 167-173, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на добровільно видане ОСОБА_4 майно, а саме на:

- мобільний телефон марки Iphone Xr, у корпусі чорного кольору, Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який було оглянуто та спаковано до сейф-пакету НПУ № ICR 0176807.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 06.02.2025 о 16:20 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_7