Справа № 152/1798/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області про застосування примусових заходів медичного характеру до громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокиївка Каланчацького району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у кримінальному провадженні №0000345 від 29 вересня 2024 року за ознаками суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої

вирішується питання

застосування примусових

заходів медичного характеру - ОСОБА_3 ,

законного представника особи,

стосовно якої вирішується

питання застосування примусових

заходів медичного характеру - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

установив:

29 вересня 2024 року близько 08 години 30 хвилин водій ОСОБА_3 відповідно до Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями (далі ПДР України), рухався в межах населеного пункту с. Рахни - Лісові Тульчинського району Вінницької області по вулиці Адміністративна, на мопеді марки FORTE FT 110-2, без номерного знаку, номер рами № НОМЕР_1 та допустивши порушення правил дорожнього руху, скоїв дорожньо - транспортну пригоду за наступних обставин.

Так, згідно ряду вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями встановлено: п. 1.3. згідно якого «учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими». п. 1.5. згідно якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків». п. 2.1 а) згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. п. 2.3 б) згідно якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі». п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 2.9. Водієві забороняється: б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Так, водій ОСОБА_3 , проявивши злочинну недбалість до забезпечення встановлених вимог безпеки дорожнього руху та дорожньої обстановки, знаючи про наявність у нього хворобливого стану - епілепсії, через які він не може бути допущений до керування транспортним засобом згідно з п. 21 групи І «переліку медичних протипоказань (захворювань і вад), за наявності яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 07.10.2022 № 1817 (чинного на час події), в порушення вимог п. 2.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР), не виконуючи покладені на нього обов`язки, як на водія, не діючи таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, свідомо здійснював керування мопедом марки FORTE FT 110-2, без номерного знаку, номер рами № НОМЕР_1 в ході чого в ОСОБА_3 , відбувся черговий приступ епілепсії та він втратив контроль над рухом в результаті чого здійснив з`їзд на узбіччя керованого ним мопеда, де відбулось падіння транспортного засобу на землю та пасажир ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та була доставлена до лікувального закладу.

Відповідно до висновку експерта судово - медичної експертизи у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді дрібноуламкового перелому хірургічної шийки плечової кістки.

Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердого тупого твердого предмета (предметів), або співудару об нього і відноситься до середнього-ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, по критеріям тривалого розладу здоров`я більш як 21 день. Пункт 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Відповідно до висновку судової авто інженерно - транспортної експертизи в даній дорожній ситуації технічна можливість водія мопеда ОСОБА_3 попередити ДТП визначалась виконанням вимог п. 2.9 ( б) Правил дорожнього руху.

Відповідно до висновку експерта №743 від 05.12.2024 за результатами проведення судової - психіатричної експертизи ОСОБА_3 встановлено наступне: ОСОБА_3 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв хронічне психічний розлад у вигляді розладу особистості, пов`язаного з епілепсією (F07.8), внаслідок чого у нього на той час виник тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у вигляді генералізованого судомного нападу. ОСОБА_3 у період часу, що відносить до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_3 виявлений психічний розлад у вигляді розладу особистості, пов`язаного з епілепсією (F 07.8). В теперішній час ОСОБА_3 за своїм психічним станом здатний усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування.

У клопотанні прокурор просить з урахуванням суспільної небезпеки суспільно-небезпечного діяння та висновку судово - психіатричної експертизи № 743 від 05 грудня 2024 року, застосувати відносно, ОСОБА_3 , примусові заходи медичного характеру у вигляді - амбулаторного примусового лікування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Особа стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_3 , будучи заслуханим в судовому засіданні, підтвердив обставини ДТП, щодо клопотання прокурора не заперечував. Вказав, що під час руху на мопеді з потерпілою втратив свідомість. В подальшому дізнався від потерпілої, що в нього стався приступ епілепсії, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_3 дійсно потребує лікування.

Законний представник ОСОБА_5 допитана в судовому засіданні не заперечувала щодо клопотання прокурора та повідомила про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала щодо задоволення клопотання, підтвердила обставини ДТП вчиненого ОСОБА_3 , а саме що причиною став приступ «епілепсії» останнього.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу», приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів, зокрема, з показань ОСОБА_3 , який підтвердив обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння, інкримінованого йому та викладеного в клопотанні.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.09.2024 року за № 0000345, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 29.09.2024 року;

- висновком експерта №3217 від 07 жовтня 2024 року відповідно до якого в потерпілої ОСОБА_6 стану алкогольного сп`яніння не виявлено;

- висновком експерта №3218 від 07 жовтня 2024 року відповідно до якого в ОСОБА_3 стану алкогольного сп`яніння не виявлено;

- висновком експерта №100 від 29.10.24 відповідно до якого в потерпілої ОСОБА_6 в прямій проекції лівого плечового суглоба: Дрібно уламковий перелом хірургічної шийки плечової кістки. Дане тілесне ушкодження виникло внаслідок дії тупого твердого предмету або співудару об нього і відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

- висновком експерта №СЕ-19/102-24/22662-ІТ від 21.11.2024 року відповідно до якого ОСОБА_3 в даній дорожній обстановці повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 2.9 (б) Правил дорожнього руху. Попередження ДТП визначалось виконанням зазначеного п. Правил;

- висновком судово-психіатричного експерта №743 від 05.12.2024 року відповідно до якої ОСОБА_3 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння виявляв психічний розлад у вигляді розладу особистості, пов`язаного з епілепсією (F07.8) внаслідок чого у нього на той час виник тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у вигляді генералізованого судомного нападу. ОСОБА_3 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_3 виявлений психічний розлад у вигляді розладу особистості, пов`язаного з епілепсією. За своїм психічним станом він здатний усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування;

- висновком експерта №СЕ-19/102-24/22300-ІТ від 10.12.2024 року відповідно до якого на момент ДТП несправностей мопеда Forte FT 110-2 не виявлено;

- постановою про визнання речовим доказом від 29.09.24 року.

Вище досліджені процесуальні джерела доказів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з чим кваліфікує дії останнього як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_3 на момент вчинення суспільно - небезпечного діяння і в теперішній час, так як він не міг в період вчинення інкримінованого діяння і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 1 ст. 93 КК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом у тому числі до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно зі ст. 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно - небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного у ОСОБА_3 психічного захворювання, зокрема дані, що містяться у висновку судово - медичної експертизи № 743 від 05 грудня 2024 року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_3 зазначеного у висновку виду примусового заходу медичного характеру, у зв`язку з наявним у нього психічним захворюванням.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У провадженні наявні процесуальні витрати - 4775,40 грн за проведення судових інженерно - транспортних експертиз.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1 - 29, 100, 369 - 372, 376, 503, 508, 512, 513 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000345 від 29 вересня 2024 року - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокиївка Каланчацького району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді - амбулаторного примусового лікування.

Речовий доказ: мопед марки FORTE FT без номерного знаку, номер рами № НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів в сумі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок- віднести на рахунок Держави.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1