Справа №211/3445/25
Провадження № 1-кп/211/624/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 23 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 05.03.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлащтованого, неодруженого, такого, що має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такого, що має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2025 року у денний час доби, більш точного часу досудовим слідством не було встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території лісосмуги, яка знаходиться у м. Краматорськ, Донецька область, побачив під кущем предмет, зовні схожий на оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не маючи встановленого законом дозволу, ОСОБА_4 підібрав з землі предмет, зовні схожий на оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1, викрутив уніфікований запал типу УЗРГМ-2 та забрав їх з собою, тим самим здійснив незаконне придбання боєприпасу без передбаченого законом дозволу. У подальшому приніс зазначені вище предмети до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , переклав до кишені свого бушлату, тим самим почав незаконне носіння та зберігання боєприпасу без передбаченого законом дозволу. 04.03.2025 приблизно о 16:59 ОСОБА_4 був зупинений на вул. Привокзальній, 1, м. Дружківка, Краматорський район, Донецька область співробітниками поліції для перевірки документів та повідомим, що має при собі гранату. 04.03.2025 у період часу з 18:25 до 19:29 у результаті проведення огляду місця події за адресою: вул. Привокзальній, 1, м. Дружківка, Краматорський район, Донецька область, співробітниками поліції в червоній сумці було виявлено предмет, зовні схожий на оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1 та запал до гранати типу УЗРГМ-2.

Відповідно до результатів дослідження було встановлено, що вилучений предмет є оборонною осколковою ручною гранатою типу Ф-1, яка відноситься до категорії боєприпасів. Споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 та запал типу УЗРГМ-2 придатні для здійснення вибуху.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, які полягають в незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

31 березня 2025 року між прокурором Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000113 від 05.03.2025, та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з можливістю застосування ст. 75 КК України, та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Прокурор під час підготовчого судового засідання, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги норм КПК та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору відомі та зрозумілі.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі, викладеному в обвинувальному акті від 31 березня 2025 року, суду пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме як незаконне придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Згідно зі ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, на підставі ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, на підставі ст. 67 КК України, не встановлено.

Обвинувачений раніше не судимий (а.п. 110), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 112, 114), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 109), не є особою з інвалідністю (а.п. 116), неодружений, такий, що має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 101-104).

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбаченіст. 476 КПК України.

Покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

З урахуванням викладеного, суд, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , та призначення узгодженої міри покарання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 КПК України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому, у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, таке залучення експертів здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

У силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки, в рамках цього кримінального провадження було проведено судову вибухо-технічну експертизу, оформлену висновком № СЕ-19/105-25/2290-ВТХ від 13.03.2025, на проведення якої було витрачено кошти з Державного бюджету України, у сумі 6367,20 грн, що підтверджується довідкою експертної установи - Донецького НДЕКЦ МВС України, тому такі процесуальні витрати підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання відносно речових доказів суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України та вважає, що уламки корпусу гранати Ф-1 та запалу типу УЗРГМ-2, змиви на потожирову речовину, упаковані в паперові конверти та опломбовані самоклеючою биркою №NPU-0436174, №NPU-0436175, підлягають знищенню.

Цивільний позов не заявлено, відомості про матеріальні збитки відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 374, 394, 468-470, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 31 березня 2025 року про визнання винуватості, укладену у даному кримінальному провадженні №0000113 від 05.03.2025, між прокурором Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової вибухо-технічної експертизи, оформленої висновком № СЕ-19/105-25/2290-ВТХ від 13.03.2025, у розмірі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 коп.

Речові докази: уламки корпусу гранати Ф-1 та запалу типу УЗРГМ-2, що первинно упаковано до сейф-пакету НПУ №RIC2046039 та які зберігаються у камері схову ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області згідно з постановами від 05.03.2025, від 17.03.2025, квитанція №2-2519; змиви на потожирову речовину, упаковані в паперові конверти та опломбовані самоклеючою биркою №NPU-0436174, №NPU-0436175, що зберігаються у камері схову ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області згідно з постановою від 05.03.2025, квитанція №2-2500, - знищити.

Матеріали кримінального провадження №0000113 від 05.03.2025 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №211/3445/25, провадження №1-кп/211/624/25.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 394 КПК України вирок може бути оскаржений:

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частина вироку проголошена 14 квітня 2025 року відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1