н/п 1-кс/953/445/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2025 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові клопотання заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2024 за №0000910,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_2

секретар судового засідання ОСОБА_3

у с т а н о в и в:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, та встановлені судом обставини.

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000910 від 09.08.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що під час проведення оперативно службової діяльності встановлено громадянина України, який використовуючи особисті дані співробітника ОСОБА_4 на прізвище « ОСОБА_5 » вчиняє дії направлені на збір інформації на території України, з метою надання її представникам іноземної держави, з метою підривної діяльності проти України.

На виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст.ст. 40-41 КПК України, оперативним підрозділом встановлено, що 21.07.2024 року даний громадянин України здійснив спробу зі скритого номеру телефону на месенджер «Viber» вийти на контакт із мешканкою міста Харкова громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запропонував співпрацю.

Свою пропозицію « ОСОБА_5 » аргументував тим, що син ОСОБА_7 , який загинув в гіпермаркету «Епіцентр» співпрацював з органами ФСБ, а загинув в результаті прильоту уламків від роботи українського ПВО. Використовуючи близьких родичів загиблого, які є потерпілими у справі останній розраховує отримати доступ до матеріалів кримінального провадження та можливість збирання відомостей.

У подальшому, з метою психологічного тиску на громадянку ОСОБА_6 та на її близьких родичів на мобільний телефон останньої НОМЕР_1 також надходили смс повідомлення з мобільного телефону НОМЕР_2 , який використовується особою на ім`я ОСОБА_8 , з пропозиціями піти на співпрацю з рф. Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.12.2024 (справа №953/11798/24, н/п 1-кс/953/9312/24) 12.01.2025 в період часу з 07 год. 13 хв. по 08 год. 57 хв. проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Apple Iphone 8» imei: НОМЕР_3 ,s/n НОМЕР_4 з сім картою "мтс" НОМЕР_5 .

Вилучений мобільний телефон на праві приватної власності належить ОСОБА_9 . 13.01.2025 постановою слідчого мобільний телефон «Apple Iphone 8» imei: НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 з сім картою "мтс" НОМЕР_5 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки вилучений технічний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Мобільний телефон «Apple Iphone 8» imei: НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 з сім картою "мтс" НОМЕР_5 , вилучений в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , являє собою матеріальний об`єкт, який зберіг на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність вказаних осіб до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, встановлено, що мобільний телефон Apple Iphone 8» imei: НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 з сім картою "мтс" НОМЕР_5 , на праві приватної власності належить ОСОБА_9 .

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

2. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За приписами ч. 1, п. 7) ч. 2 ст. 132 КПК захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК).

Матеріали кримінального провадження свідчать, що вилучене майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000910 від 09.08.2024 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке на праві власності належить ОСОБА_9 , а саме на:

- мобільний телефон Apple Iphone 8» imei: НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 з сім картою "мтс" НОМЕР_5 ;

Місцем зберігання майна визначити арештованого майна визначити СВ УСБУ в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 2.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1