ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3548/24
У Х В А Л А

"26" грудня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,

В С Т А Н О В И В:

23.12.2024 ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого (фактично прокурора) щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі також - ЄРДР).

На обґрунтування вимог скарги вказав, що 11.12.2024 як голова громадської організації «НОН-СТОП» подав на офіційну електронну адресу Дарницької окружної прокуратури міста Києва заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо захоплення санаторію «Жовтень» та земельних ділянок, на яких він розташований, проте всупереч вимог статті 214 КПК України відомості за цією заявою до ЄРДР не внесені.

У скарзі заявник просив здійснити розгляд скарги без його участі.

Від прокурора ОСОБА_5 надійшла заява із запереченнями проти вимог скарги ОСОБА_4 , які мотивовані тим, що 12.12.2024 заяву про вчинення кримінального правопорушення було скеровано до ТУ БЕБ у м. Києві для здійснення перевірки її доводів згідно вимог чинного кримінального процесуального законодавства. На цій підставі прокурор просила відмовити у задоволенні скарги та здійснювати розгляд скарги за її відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

27.05.2024 громадська організація «НОН-СТОП» в особі її керівника ОСОБА_4 звернулась до Дарницької окружної прокуратури міста Києва із заявою про вчинення ОСОБА_6 за змовою з Київським міським головою ОСОБА_7 , заступником голови КМДА ОСОБА_8 , директором Департаменту земельних ресурсів ОСОБА_9 та низкою інших службових осіб за пособництва посадових осіб правоохоронних органів кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 197-1, частиною 3 статті 209, частиною 3 статті 212, частиною 1 статті 255, частиною 1 статті 336, частиною 4 статті 358, частиною 2 статті 364, частиною 1 статті 365, частиною 1 статті 366, частиною 3 статті 368, частиною 3 статті 369 КК України.

Відповідно до частини першої статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дотепер у слідчій та судовій практиці існує щонайменше два підходи щодо порядку виконання уповноваженими особами органу досудового розслідування вимог вищенаведеної норми за результатами розгляду заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення.

Перший підхід полягає у так званому «автоматичному» внесенні відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, чи викладені заявником відомості дають підстави констатувати певні ознаки кримінального правопорушення.

У свою чергу другий підхід не передбачає «автоматичного» внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Перший підхід по суті є формальним і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ), чи якщо його так називає заявник (в усній формі) «заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення» абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим, дізнавачем чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.

Для слідчого судді очевидно, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може в окремих випадках зумовлювати внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події, які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).

У зв`язку із цим слідчий суддя дотримується іншого підходу - змістовного. Такий підхід базується на нормах кримінального процесуального закону.

Так, за приписами частини п`ятої статті 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться зокрема короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 1 цього Кодексу порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Імперативним положенням, зафіксованим у статті 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Частина друга статті 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (стаття 91 КПК України).

Частина перша статті 11 КК України дає загальне визначення поняття кримінального правопорушення, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного кримінального правопорушення. Такими ознаками є суспільна небезпечність діяння, передбаченість його Кримінальним кодексом, винність та вчинення його суб`єктом злочину.

Аналіз наведених положень кримінального процесуального та кримінального закону в їх системній сукупності вказує на необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі викладених вище критеріїв.

У протилежному випадку особа, уповноважена на внесення відомостей до ЄРДР, буде позбавлена можливості виконати вимоги частини п`ятої статті 214 КПК України щодо внесення до ЄРДР викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, орган досудового розслідування не зможе визначитись з предметом доказування у кримінальному провадженні, а відтак зміст такого кримінального провадження не буде відповідати засаді законності.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення не відповідає також завданням кримінального провадження, оскільки призводить до розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що не дозволяє концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знижує ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнює охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень, а також порушує права та законні інтереси осіб, згаданих у таких повідомленнях, які незаконно і необґрунтовано залучаються в орбіту кримінального процесу.

Такий висновок узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 17.06.2020 у справі № 3-180/2018 за конституційною скаргою ОСОБА_10 , у пункті 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) також наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Дослідженням змісту заяви громадської організації «НОН-СТОП» установлено, що у ній проаналізовані оприлюднені в мережі Інтернет відомості про фінансовий стан ДП «Клінічний санаторій «Жовтень», звільнення з посади попереднього керівника підприємства та судовий спір з цього приводу, обставини поділу нерухомого майна ДП «Клінічний санаторій «Жовтень» і його переходу у власність низки комерційних структур, останньою з яких є ТОВ «Девелопмент Солюшн», партнерські зв`язки батька кінцевого бенефеціарного власника цього товариства з ОСОБА_6 та «захоплення» останнім земельної ділянки санаторію, на підставі чого зроблено висновок про існування організованої злочинної групи та вчинення цією групою кримінальних правопорушень, проте жодних конкретних фактів та даних, які б вказували на вчинення ОСОБА_6 чи іншими особами дій, що утворюють склад будь-якого кримінального правопорушення, в тому числі і дій, які складають об`єктивну сторону злочинів проти громадської безпеки (стаття 255), проти власності (статті 191, 197-1), у сфері службової діяльності (статті 364, 365, 366, 368, 369), легалізації майна, одержаного злочинним шляхом (стаття 209), ухилення від сплати податків (стаття 212), ухилення від призову на військову службу (стаття 336) тощо, вказана заява не містить.

Більше того, зі скарги убачається, що вимоги громадської організації «НОН-СТОП» щодо зобов`язання внести до ЄРДР відомості про вчинені ОСОБА_6 та іншими вказаними у заяві особами кримінальні правопорушення вже були предметом судового контролю на досудовому провадженні і по ним прийняте процесуальне рішення про задоволення скарги, яке набрало законної сили (ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2024 у справі № 757/35771/24).

Заявник посилається на те, що вказану ухвалу слідчого судді дотепер не виконано, проте цей факт на вирішення скарги не впливає, оскільки бездіяльність, яка полягає у невиконанні рішення слідчого судді законодавець не відніс до бездіяльності, яка може бути оскаржена слідчому судді під час досудового розслідування, а повторне звернення зі скаргами, які вже були предметом судового розгляду, кримінальним процесуальним законом не передбачено і таке звернення по суті суперечить засадам законності та правової визначеності.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що у даному випадку прокурор правомірно не вніс до ЄРДР відомості за заявою громадської організації «НОН-СТОП» про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: