18.03.2025 Справа № 469/1195/23 1-кп/469/125/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000074 від 15.07.2023року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Каланчак Каланчацього району Херсонської області, громадянки України, освіта середня, не працюючої, раніше не судимої, працездатної, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом доведено, що 14.07.2023 приблизно о 15 годині 30 хвилин, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , з метою розмови з ОСОБА_6 , прийшла на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_6 , де на той час перебувала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Перебуваючи біля воріт вказаного домоволодіння між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, 14.07.2023 приблизно о 15 годині 30 хвилин, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягають у незаконному посяганні на здоров`я, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, під час раптово виниклого конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, долонею правої руки нанесла два удари в область обличчя останньої, від чого остання впала на землю, після чого ОСОБА_4 покинула місце події.

В результаті своїх протиправних та умисних дій ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематом обличчя, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення є закінченим, і вчиненим з прямим умислом.

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом доказами.

Так, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала повністю, підтвердила вчинення ним кримінального правопорушення при викладених вище обставинах, зазначених в обвинувальному акті та пояснила суду, що 14.07.2023 приблизно о 15 годині 30 хвилин вона, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, нанесла два удари долонею правої руки в область обличчя потерпілої, після чого покинула місце події.

Всі обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення, у тому числі характер та тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій, обвинувачена не оспорює. У скоєному щиро розкаюється.

Цивільний позов обвинувачена не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що потерпіла спровокувала її до бійки та першою почала бити.

Оскільки обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, а також всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, за згоди всіх учасників судового провадження із запропонованим судом обсягом дослідження доказів, суд, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового провадження обставин, які ніким не оспорюються, та переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши процесуальні наслідки такого порядку дослідження доказів, встановлені ч.3. ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим, у відповідності з положеннями ч.3. ст.349 КПК України суд ухвалив, обсяг доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, обмежити допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, що підтверджують наявність та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої та дослідженням письмових доказів, що містять дані, які характеризують особу обвинуваченої.

Так, згідно даних висновку експерта №608 від 18.07.2023 року (а.п.28-29) та висновку експерта №651 від 03.08.2023 року (а.п.30-32) у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді гематоми обличчя, які могли утворитися від не менш ніж двох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше. Утворення даних тілесних ушкоджень в строк 14.07.2023 року не виключається.

За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину виключається.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченої, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, суд вважає зазначені докази належними і допустимими та такими, що підтверджують вину ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Призначаючи обвинуваченій покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, суд у відповідності з положеннями ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії кримінальних проступків та особу обвинуваченої, а саме, що обвинувачена проживає разом з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по місцю проживання обвинувачена ОСОБА_8 характеризується задовільно (а.п.37), раніше не судима (а.п.38), на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п.39).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи відповідно до положень п.1 ч.2 ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, їй має бути призначене покарання, із числа альтернативних покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт у максимальних межах санкції вказаної статті кримінального закону.

Потерпіла в рамках даного кримінального провадження подала цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути з обвинуваченої на її користь матеріальну шкоду в розмірі 3751,00 грн., 12000,00 грн. упущеної вигоди та 50000,00 грн. моральної шкоди.

Розмір матеріальної шкоди обґрунтовує витратами, понесеними на лікування у розмірі 3751,00 грн., на підтвердження чого надала суду чек від 17.07.2023 року (а.с.40).

Розмір упущеної вигоди обґрунтовує тим, що через вчинену значну шкоду її здоров`ю вона була обмежена на три тижні здійснювати реалізацію власної сільськогосподарської продукції, що призвело до втрати очікуваного доходу у розмірі 12000,00 грн.

Також їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 50000,00 грн., яка виразилася у тому, що внаслідок даної події та виникнення пліток у селі вона пережила стрес та відчуває себе емоційно пригніченою та психічно нестабільною.

В судовому засіданні обвинувачена цивільний позов не визнала, посилаючись на те, що потерпіла спровокувала її до бійки та першою почала бити.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно з вимогами ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з дослідженого судом чеку від 17.07.2023 року (а.с.40), його дані в частині придбання ліків, зокрема, медичних препаратів «Ресорбілакт» та «Цитокон» узгоджуються з даними довідки невропатолога (а.п.42) та даними медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_5 за наслідками медичного обстеження від 14.03.2023 року (а.п.41).

У зв`язку з цим, суд вважає, що з обвинуваченої на користь потерпілої слід стягнути матеріальну шкоду, завдану їй злочинними діями обвинуваченої в розмірі 3751,00 грн., оскільки такий розмір витрат є підтвердженим у судовому засіданні.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам слід звернути увагу на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно з п.3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п.9 Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» (п. 53), від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України» (п. 79), які є остаточними, в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що неправомірними діями ОСОБА_4 була завдана ОСОБА_5 моральна шкода, яка полягала в перенесенні останньою негативних переживань, порушенні стосунків з оточуючими людьми.

Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла лікувалася, пережила емоційний стрес. Крім того, що внаслідок даної події та виникнення пліток у селі вона відчувала себе емоційно пригніченою та психічно нестабільною.

Визначаючи розмір морального відшкодування, суд приймає до уваги фактичні обставини справи, враховує характер, тривалість і глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, ступінь вини обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, її матеріальне і сімейне становище, виходячи з вимог розумності, справедливості та вищеописаних обставин, вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є обгрунтованою, однак підлягає до часткового задоволення в розмірі 2000 гривень. Такий розмір не буде надмірним для обвинуваченої, відповідатиме її поведінці, та кореспондуватиме глибині та силі страждань, які мала потерпіла у зв`язку з порушенням її прав.

В решті суми позовних вимог слід відмовити, оскільки вона не відповідає спричиненій шкоді та наслідкам, що настали.

Крім того, не підлягає задоволенню цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої 12000,00 грн. упущеної вигоди, оскільки вказані вимоги не підтвердженні будь-якими доказами.

Таким чином, цивільний позов, позов підлягає частковому задоволенню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні судом не вирішувалося, і клопотань про його розгляд сторонами кримінального провадження не заявлялося.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченої в ході досудового розслідування не застосовувалися, і підстави для їх обрання судом відсутні.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5751,00 грн., з яких 3751,00 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином, та 2000,00 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до положень ч.5 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя