Провадження №: 1-кп/755/1735/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2024 за № 0000257 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 ККУкраїни, установив:

І. Загальна історія провадження та процедура

Під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, на підставі положень ст. 468 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим), у присутності захисника, укладено угоду про визнання винуватості, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 вказаного Кодексу, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

У зв`язку з чим, Суд розглянувши вказану угоду, у порядку Глави 35. Кримінальне провадження на підставі угод Розділу VІ Особливі порядки кримінального провадження КПК України, не вбачає за можливе її затвердження, виходячи з наступного.

ІІ. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

Згідно обвинувального акта від 08 листопада 2024 року, котрий складено старшим слідчим в ОВС 1 відділу СУ ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 та затверджено прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , слідує, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 10.03.2023, у ОСОБА_5 виник злочинний протиправний умисел на провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Так, будучи громадянином України, здійснюючи свою протиправну діяльність з території України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, з метою підтримки держави-агресора її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях України та збройних формувань Російської Федерації, вчинив злочин проти основ національної безпеки - умисні дії, спрямовані на провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Зокрема, 10.03.2023, точний час та місце під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_5 , будучи власником (частка 100%) російського підприємства ООО «ТД «Трансойл» (ОГРН 094, ИНН , юридический адрес: РФ, АДРЕСА_3 ), діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, добровільно, відповідно до законодавства РФ, передав право здійснювати господарську діяльність вказаною юридичною особою громадянці держави-агресора - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка РФ, ІПН НОМЕР_1 ), яка попередньо виконувала обов`язки бухгалтера у ООО «ТД «Трансойл».

При цьому, ОСОБА_5 діючи умисно, розуміючи протиправність власних дій, залишив за собою здійснення фактичного контролю над діяльністю зареєстровано на території держави-агресора суб`єкта господарювання ООО «ТД «Трансойл», зобов`язавши ОСОБА_8 підтримувати та виконувати (за погодженням з останнім) будь-які прийняті стосовно підконтрольного підприємства рішення та дії з боку контролюючих органів держави-агресора, з метою дотримання встановлених законодавством РФ правил введення господарської діяльності.

Далі, на виконання свого злочинного умислу, діючи умисно, ОСОБА_5 вчинив ряд дій спрямованих на провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора, шляхом укладення договорів на передачу бітумної продукції на користь ООО «Донбассбытстрой», яке здійснює будівництво автомобільних доріг та інших інфраструктурних об`єктів на тимчасово окупованій території Донецької області.

Так, 21.03.2024 о 07 год. 23 хв., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою мессенджера «Telegram» ОСОБА_5 отримав для погодження від ОСОБА_8 . проєкт договору поставки від 21.04.2024 № 21/03/24, відповідно до якого ООО «ТД «Трансойл» зобов`язується поставити та передати у власність ООО «Донбассбытстрой» (ИНН , юридический адрес: ДНР, АДРЕСА_4 ) бітумну продукцію.

В подальшому, вказаний договір погоджено ОСОБА_5 та укладено на загальну суму 5 000 000 російських рублів.

26.03.2024, відповідно до платіжного доручення № 1 від 25.03.2024 за отримання бітумної продукції, ООО «Донбассбытстрой» сплачено на рахунок ООО «ТД «Трансойл» 1 178 600,00 російських рублів.

Також, 22.04.2024, відповідно до платіжного доручення № 4 від 19.04.2024 за отримання бітумної продукції, ООО «Донбассбытстрой» сплачено на рахунок ООО «ТД «Трансойл» 1 208 088,00 російських рублів.

В подальшому, 24.04.2024 відповідно до платіжного доручення № 5 від 24.04.2024 за отримання бітумної продукції, ООО «Донбассбытстрой» сплачено на рахунок ООО «ТД «Трансойл» 500 000,00 російських рублів.

08.05.2024, відповідно до платіжного доручення № 5 від 24.04.2024 за отримання бітумної продукції, ООО «Донбассбытстрой» сплачено на рахунок ООО «ТД «Трансойл» 746 837,00 російських рублів.

22.05.2024 відповідно до платіжного доручення № 6 від 09.05.2024 за отримання бітумної продукції, ООО «Донбассбытстрой» сплачено на рахунок ООО «ТД «Трансойл» 1 388 800,00 російських рублів.

Так, ООО «ТД «Трансойл» власником якого (100%) є громадянин України ОСОБА_5 , шляхом провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора - ООО «Донбассбытстрой», здійснило поставку матеріальних ресурсів, а саме - бітумної продукції на тимчасово окуповану територію Донецької області.

Крім цього, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, здійснюючи свою протиправну діяльність з території України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, вчинив злочин проти основ національної безпеки - умисні дії, спрямовані на провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Так, 10.03.2023, точний час та місце під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_5 , будучи власником (частка 100%) російського підприємства ООО «ТД «Трансойл» (ОГРН 094, ИНН , юридический адрес: РФ, АДРЕСА_3 ), діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, добровільно, відповідно до законодавства РФ, передав право здійснювати господарську діяльність вказаною юридичною особою громадянці держави-агресора - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка РФ, ІПН НОМЕР_1 ), яка попередньо виконувала обов`язки бухгалтера у ООО «ТД «Трансойл».

При цьому, ОСОБА_5 діючи умисно, розуміючи протиправність власних дій, залишив за собою здійснення фактичного контролю над діяльністю зареєстровано на території держави-агресора суб`єкта господарювання ООО «ТД «Трансойл», зобов`язавши ОСОБА_8 підтримувати та виконувати (за погодженням з останнім) будь-які прийняті стосовно підконтрольного підприємства рішення та дії з боку контролюючих органів держави-агресора, з метою дотримання встановлених законодавством РФ правил введення господарської діяльності.

Так, на виконання свого злочинного умислу, діючи умисно, ОСОБА_5 вчинив ряд дій спрямованих на провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора, шляхом передачі матеріальних ресурсів, а саме бітумної продукції на користь «Енакиевского подрядного специализированного дорожного ремонтно-строительного обособленного подразделения ООО «Облдорремстрой» (вказане російське підприємство є філією ООО «Облдорремстрой» (ИНН , юридический адрес: «ДНР», АДРЕСА_5 ), яке здійснює будівництво автомобільних доріг на тимчасово окупованій території Донецької області.

Зокрема, 08.04.2024 між ООО «ТД «Трансойл» та « ІНФОРМАЦІЯ_3 » укладено договір поставки бітумної продукції № 08/04/24, спрямований на постачання бітумної продукції представникам окупаційної влади на тимчасово окуповані території Донецької області для реалізації інфраструктурних проектів держави-агресора.

Так, на виконання вказаного договору, 03.06.2024 «Енакиевским ПС ДРСОП ООО «Облдорремстрой»сплачено на рахунок ООО «ТД «Трансойл» по Договору поставки № 08/04/24 від 08.04.2024 за бітум на суму 2 700 000,00 російських рублів.

В подальшому, 20.06.2024 «Енакиевским ПС ДРСОП ООО «Облдорремстрой»сплачено за бітум на рахунок ООО «ТД «Трансойл» по Договору поставки № 08/04/24 від 08.04.2024 на суму 194 992,00 російських рублів.

Крім цього, 11.04.2024 «Енакиевским ПС ДРСОП ООО «Облдорремстрой»сплачено за бітум на рахунок ООО «ТД «Трансойл» по рахунку № 3 від 11.04.2024 на суму 1 293 900,00 російських рублів.

Також, 11.04.2024 «Енакиевским ПС ДРСОП ООО «Облдорремстрой»сплачено за бітум на рахунок ООО «ТД «Трансойл» по рахунку № 2 від 09.04.2024 на суму 1 230 660,00 російських рублів.

27.05.2024 «Енакиевским ПС ДРСОП ООО «Облдорремстрой»сплачено за бітум на рахунок ООО «ТД «Трансойл» по рахунку № 7 від 23.05.2024 на суму 1 361 066,00 російських рублів.

03.06.2024 «Енакиевским ПС ДРСОП ООО «Облдорремстрой»сплачено за бітум на рахунок ООО «ТД «Трансойл» по рахунку № 8 від 25.05.2024 на суму 2 719 130,00 російських рублів.

Так, ООО «ТД «Трансойл» власником якого (100%) є громадянин України ОСОБА_5 , шляхом провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора, здійснило поставку матеріальних ресурсів, а саме - бітумної продукції на тимчасово окуповану територію Донецької області для «Енакиевского подрядного специализированного дорожного ремонтно-строительного обособленного подразделения ООО «Облдорремстрой», яке здійснює будівництво автомобільних доріг на тимчасово окупованій території Донецької області.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у провадженні господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Крім цього, встановлено, що на виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, за попередньою змовою з бухгалтером підзвітного та підконтрольного ОСОБА_5 ТОВ «Транспортна компанія «Транснафта», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, б. 12, оф. 177 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), а саме особою, відносно якої існує інше кримінальне провадження, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, будучи обізнаними про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, вчинили злочин проти основ національної безпеки - умисні дії, спрямовані на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Так, особа, відносно якої існує інше кримінальне провадження, обіймаючи посаду бухгалтера ТОВ «Транспортна компанія «Транснафта», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, б. 12, оф. 177 (), на виконання доручень ОСОБА_5 виконує функцію бухгалтерського супроводу діяльності низки підприємств, які контролює ОСОБА_5 , зокрема ТОВ «Опал Стар» (), та звітує останньому щодо виконаних доручень та стану вказаної діяльності.

Так встановлено, що не пізніше 15.12.2023 року (більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , за попередньою змовою з особою, відносно якої існує інше кримінальне провадження, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків, налагодили злочинний механізм поставки бітумної продукції з території Російської Федерації на територію України, між ООО «ТД «Трансойл» (ОГРН 094, ИНН , юридический адрес: РФ, г. Белгород, проспект Б. Хмельницького, 133, помещение 607, доля власності 100% в якому належить ОСОБА_5 ) та ТОВ «Опал Стар» ().

На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_5 за попередньою змовою особою, відносно якої існує інше кримінальне провадження, скористалися послугами турецької міжнародної організації - ІНФОРМАЦІЯ_4, Єшілкой Мах. Ататюрк. Кад. ЕГС Бізнес Парк Б-1 Корпус № 111, Бакіркой-Стамбул, Туреччина (ЗАО «Компания в сфере горнодобывающей промышленности, декоративного оформления, консалтинга по логистики продуктов питания «Карпол»), яка здійснює транзитний експорт товарів через кордони Туреччини.

Так, 15.12.2023 (точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено) між ООО «ТД «Трансойл» (ОГРН 094, ИНН , юридический адрес: РФ, АДРЕСА_3 , доля власності 100% в якому належить ОСОБА_5 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (Далі - «ІНФОРМАЦІЯ_4») укладено договір транзитної торгівлі бітумною продукцією.

Відповідно до п. 2 Договору, вказаний договір регулює транзитну торгівлю товаром з кодом GTIP (Бітум) з Росії через Туреччину в інші країни.

На виконання вказаного Договору, 25.01.2024 від ООО «ТД «Трансойл» по декларації №10006060/110324/3015837 на адресу «ІНФОРМАЦІЯ_4» переданий товар: бітум нафтовий дорожній марки бнд 70/100, код GTIP , вартістю 17 600 євро, для кінцевого покупця вказаного товару - ТОВ «Опал Стар» (, юридична адреса: м. Харків, проспект Науки, 58, офіс 405).

В свою чергу, 31.01.2024 (точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено) між ТОВ «Опал Стар» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» укладено договір № 31/01-24, відповідно до якого вказаний бітум має бути доставлений зі складу, визначеного «ІНФОРМАЦІЯ_4» через кордон Туреччини на адресу ТОВ «Опал Стар».

На виконання вказаного умислу, ОСОБА_5 поклав обов`язки фінансової звітності та підготовки документів щодо імпорту бітумної продукції з РФ на адресу ТОВ «Опал Стар» на особу, відносно якої існує інше кримінальне провадження, яка діючи умисно, будучи обізнаною про факт ведення російською федерацією агресивної війни проти України, усвідомлювала та бажала настання відповідних наслідків, спрямованих на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Так, остання на виконання спільного злочинного умислу, розуміючи значення своїх дій та бажаючи настання злочинних наслідків, за допомогою мессенджера «TELEGRAM» 11.06.2024 звітувала ОСОБА_5 про здійснення оплат за бітумну продукцію від імені ТОВ «Опал Стар» на рахунок «ІНФОРМАЦІЯ_4», відповідно до платіжних інструкцій в іноземній валюті № 6 від 09.04.2024, № 4 від 03.05.2024, № 2 від 17.04.2024 на загальну суму 25 212 євро.

Також, для забезпечення реалізації вищевказаного спільного умислу, з метою підтримки держави-агресора шляхом вчинення дій, спрямованих на укріплення економічного стану РФ, послабленого через накладення санкцій на суб`єкти господарювання, та завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, на виконання вказівки ОСОБА_5 , особою, відносно якої існує інше кримінальне провадження, забезпечено здійснення перекладу на українську мову договору між ТОВ «Опал Стар» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» від 31.01.2024 № 31/01-24, засвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 .

В подальшому, 14.06.2024 о 10 год. 22 хв. фотокопії вказаного перекладу особою, відносно якої існує інше кримінальне провадження, передані ОСОБА_5 за допомогою мессенджера «TELEGRAM».

Разом з цим, з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 та особи, відносно якої існує інше кримінальне провадження, «ІНФОРМАЦІЯ_4» не було виконано своїх зобов`язань за договором № 31/01-24 від 31.01.2024, у зв`язку з чим, особою, відносно якої існує інше кримінальне провадження за погодженням ОСОБА_5 було підготовлено та скеровано претензійний лист від 17.06.2024 №1 на адресу «ІНФОРМАЦІЯ_4», про що останньою того ж дня о 15 год. 27 хв. відзвітовано ОСОБА_5 за допомогою мессенджера «TELEGRAM».

Також, встановлено, що у зв`язку з тим, що бітумна продукція була поставлена на територію Туреччини від ООО «ТД «Трансойл» та проведені відповідні розрахунки від ТОВ «Опал Стар», проте товар на територію України завезено не було, ОСОБА_5 надано вказівки керівнику ООО «ТД «Трансойл» ОСОБА_8 підготувати претензійний лист на адресу «ІНФОРМАЦІЯ_4» про термінову необхідність у виконанні договірних зобов`язань.

Проект вказаного претензійного листа 14.06.2024 о 10 год. 26 хв. надіслано ОСОБА_8 для погодження ОСОБА_5 за допомогою мессенджера «TELEGRAM».

Вказане свідчить, що ОСОБА_5 та особою, відносно якої існує інше кримінальне провадження вчинено дії, спрямовані на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

ІІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

08 листопада 2024 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000257, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Київської міської прокуратури, розташованого у місті Києві, за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 114, каб. 19 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, ОСОБА_10 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 4 ст. 28 - ч. 4 ст. 111-1 КК України, в обсязі вказаному у п. ІІ цієї ухвали.

Окрім цього, в угоді описується, що майнова шкода кримінальним правопорушенням: не завдана. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вказується в ній і те, що підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

При цьому, при укладенні угоди сторонами враховано наступні обставини:

- наявність суспільного інтересу в забезпечені швидкого досудового розслідування і судового провадження, що полягає у можливості зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальному спрощенні розгляду справи та економії бюджетних коштів на витрати пов`язані з кримінальним провадженням;

- ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього та інших осіб, а саме активне сприяння підозрюваним ОСОБА_5 розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у повідомленні ним про всі обставини вчинення ним правопорушення;

- характер і тяжкість обвинувачення (підозри) - вчинений ОСОБА_5 злочин є нетяжким;

- наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень;

- наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Тому, відмічається, що ураховуючи, що укладення угоди є добровільним волевиявленням сторін, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, у судовому провадженні ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі повідомленої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України та погодитися з визначеним в угоді покаранням, співпрацювати з органом досудового розслідування у викритті осіб, які вчинили вказане кримінальне правопорушення.

Таким чином, сторони погоджуються з правильністю кваліфікації дій ОСОБА_5 та на призначення покарання ОСОБА_5 :

- за ч. 4 ст. 111-1 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в державних та комунальних органах, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності строком на 10 (десять) років;

- за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в державних та комунальних органах, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності строком на 10 (десять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в державних та комунальних органах, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності строком на 10 (десять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Наведені в угоді і інші дані, котрі вказані в ч. 1 ст. 472 КПК України та вона скріплена підписами сторін.

ІV. Позиції сторін

Прокурор та захисник, кожен окремо, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, після виконання вимог ч. 4, 5 ст. 474 КПК, вказав, що ґрунтовним є затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому беззастережно визнавши себе винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин, котрі відображено у п. ІІ ухвали.

Сторони угоди вказали, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

V. Право, яким керувався суд

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 469. Ініціювання та укладення угоди

2. Угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

4. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів […];

Стаття 472. Зміст угоди про визнання винуватості

1. В угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

2. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Стаття 474. Загальний порядок судового провадження на підставі угоди

6. Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

7. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

VІ. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про невідповідність угоди вимогам КПК України та закону

Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до висновку, що угода не відповідає вимогам цього Кодексу та закону.

Злочини проти основ національної безпеки передбачені розділом І Особливої частини Кримінального кодексу України і є одними з найбільш небезпечних посягань.

Родовим об`єктом зазначеної категорії злочинів виступають суспільні відносини у сфері захисту основ національної безпеки України, зокрема державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз (ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України»).

Таким чином, родовим об`єктом цих злочинів є суспільні відносини, що забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави (ст. 1 Конституції України).

Тому, вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до ст. 65 КК України, з урахуванням даних про суть та характер обвинувачення відображеного у п. ІІ ухвали в поєднанні з відомостями з`ясованими про особу підозрюваного (обвинуваченого), на переконання суду, саме з підстав описаних в цій угоді, котрі вказуються у п. ІІІ цього судового рішення, не вбачається передумов для застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, у порядку ст. 75 КК України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022)

При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

В цій ситуації, узгоджене сторонами угоди покарання в частині звільнення від його відбування у порядку ст. 75 КК не вказуватиме певною мірою на відчуття справедливості у суспільства, адже не враховує у собі низки інших факторів і обставин.

Зокрема, за даними обвинувального акта дії підозрюваного (обвинуваченого) за епізодом щодо транзитної торгівлі бітумною продукцією йдеться про підтримку держави-агресора шляхом вчинення дій, спрямованих на укріплення економічного стану РФ, послабленого через накладення санкцій на суб`єкти господарювання, та завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України.

Відповідно у разі розгляду питання застосування ст. 75 КК і особа має явно, прямо та відкрито демонструвати своє щире каяття, розуміння неприйнятності дій описаних у п. ІІ вироку та у спосіб здійснення дій та вчинків переконливо продемонструвати готовність сприяти обороноздатності держави.

Позаяк, звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) може застосовуватися у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самої особи зумовлює можливість її виправлення без ізоляції від суспільства.

А в цій справі, враховуючи відомості описані в угоді такі дані не вбачаються. Тим паче, що за обставин застосування ст. 75 КК, в цій ситуації, з огляду на положення ст. 77 КК, унеможливлюється визначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, котре передбачене у ч. 4 ст. 111-1 КК, відповідно й мотиви, щодо слушності такого застосування (ст. 75 КК) мають бути ще більш ґрунтовними.

Тому, Суд констатує, що ця угода не відповідає вимогам:

(1) речення 1 ч. 7 ст. 474 КПК, позаяк з неї не простежуються дані, які є свідченням того, що наявне зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самої особи, що власне і зумовлює можливість її виправлення без ізоляції від суспільства.

У наслідок чого йдеться про не відповідність вимогам ст. 65 КК України;

(2) п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК, адже не відповідає інтересам суспільства, оскільки за обставин описаних двома абзацами вище не забезпечують відчуття справедливості, котре є необхідним та вагомими, враховуючи мотиви постанови ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18.

Як наслідок ця угода про визнання винуватості не може бути затверджена судом.

При цьому, повторне звернення з угодою (йдеться тільки про ідентичні мотиви і підстави описаних в угоді від 08 листопада 2024 року) не допускається. Однак, у силу абз. 2 ч. 8 ст. 474 КПК в редакції Закону № 4033-IX від 29.10.2024, є можливим у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні цієї угоди, тобто за інших передумов і обставин (в цій ситуації це можуть бути, до прикладу: нові характеризуючі дані про особу підозрюваного (обвинуваченого), зміна характеру обвинувачення, або ж певні дії і вчинки підозрюваного (обвинуваченого), котрі продемонструють відчуття справедливості суспільству та вказуватимуть на можливість застосування до нього положень ст. 75 КК).

VІІ. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом

Визначаючись з наслідками відмови в затвердженні угоди, Суд зауважує, що згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Сполучник «та» у п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК вказує на єдино можливу дію у разі відмови в затвердженні угоди. При цьому, вказана дія не перебуває в залежності від того відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК чи ні.

Тому, Суд повертає це кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

VІІІ. Клопотання про скасування арешту з майна

Захисник ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , у порядку ст. 174 КПК, подала клопотання про скасування арешту з майна останнього, а саме ноутбуку, мобільного телефону, грошових коштів у сумі 1 510 000, 00 грн та 13 750 доларів США, котрі були арештовані згідно ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року у справі №760/22554/24, з підстав того, що відпала потреба в застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, адже згідно угоди покарання у виді конфіскації не погоджено.

Водночас, оскільки Суд відмовив у затвердженні угоди, а у межах санкції ч. 4 ст. 111-1 КК передбачено покарання у виді конфіскації майна, не може йтися про відсутність потреби в цьому заході, а тому є необхідним відмовити в задоволенні такого клопотання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314, 369-372 376, 373-374, 376, 468-469, 472-474 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

У затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 08 листопада 2024 року між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.07.2024 за № 0000257 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 ККУкраїни, відмовити та повернути дане кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 Кримінального процесуального Кодексу України.

Узадоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту - відмовити.

Повторне звернення з угодою, у даному кримінальному провадженні, не допускається.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту - 16:00 год. 02.12.2024.

Суддя: ОСОБА_1