Провадження № 11-сс/4823/140/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання начальника слідчого відділу Управління СБУ в Чернігівській області ОСОБА_10 , у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000083 від 28.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, а саме, до 27.04.2025 із визначенням застави у розмірі 454 200 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з урахуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, закрема, перебуваючи на волі та розуміючи тяжкість і невідворотність покарання за скоєне, ОСОБА_8 може змінити місце свого проживання, у тому числі і виїхати за кордон, тим самим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкодивши іншим чином кримінальному провадженню, та зважаючи на тривалий характер кримінальних протиправних дій, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_8 , налагоджену схему протиправної діяльності, наявність зв`язкв серед працівників Остерського фахового коледжу будівництва та дизайну, існує ризик вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, пов`язаних із перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України в особливий період в ході подальшої вступної компанії.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на її апеляційне оскарження, скасувати її та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 2 місяці без визначення застави.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала слідчого судді в частині визначення розміру застави є необґрунтованою, оскільки причини, з яких він дійшов висновку про зменшення ризиків непереконливі та помилкові. Вказує, що рівень визначених раніше ризиків перевищує межу, яка б дозволила застосувати більш м`який запобіжний захід з тим, щоб такий зміг забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Зазначає, що ОСОБА_8 , розуміючи вчинення тяжкого злочину та невідворотність майбутнього покарання, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон. Також підозрювана може впливати на свідків, оскільки інкримінована їй діяльність мала системний характер, у неї можуть бути невстановлені спільники, у тому числі керівники Остерського фахового коледжу будівництва та дизайну, з якими може координувати свої дії для уникнення відповідальності. Вказує, що підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може попередити своїх спільників про її викриття та про обставини кримінального провадження з метою напрацювати заходи протидії органу досудового розслідування, а також вчинити аналогічні кримінальні правопорушення, пов`язані з перешкоджанням законній діяльності ЗСУ в особливий період. Наголошує, що відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК, під час дії воєнного стану до осіб, підозрюваних або обвинувачених, зокрема, за ст. 114-1 КК, застосовується запобіжний захід виключно тримання під вартою. Вважає відсутні підстави у даному випадку для визначення розміру застави.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги, підозрювану та її захисника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, оскільки вона законна та належним чином обґрунтована, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Управління СБ України в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 від 23.05.2024 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 369-2 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

27.02.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, та того ж дня о 14 год 23 хв її затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею взято до уваги характер вчиненого ОСОБА_8 протиправного діяння, яка підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, перебуваючи на волі та розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за скоєне, ОСОБА_8 може змінити місце свого проживання, у тому числі і виїхати за кордон, тим самим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, в тому числі і на осіб, які отримали від неї таку протиправну послугу, оскільки незаконна послуга з фіктивного влаштування на навчання у заклад освіти була надана щонайменше 24 особам призивного віку, може перешкодивши іншим чином кримінальному провадженню, оскільки є спільники, які можуть бути попереджені підозрюваною про її викриття, вчинити аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки зважаючи на тривалий характер кримінальних протиправних дій, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_8 , налагоджену схему протиправної діяльності, наявність зв`язкв серед працівників Остерського фахового коледжу будівництва та дизайну, тому дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя цілком правильно з урахуванням мети і підстав застосування запобіжного заходу дійшов висновку про необхідність застосування до нього саме такого запобіжного заходу. При цьому, в повній мірі були дотримані вимоги статей 178, 194 КПК України, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, а також із врахуванням даних про особу підозрюваної.

Окрім цього, слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував і те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в цьому випадку є найбільш доцільним, а інші запобіжні заходи, з урахуванням вище вказаних підстав, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та уникнути ризиків, вказаних у ст.177 КПК України.

На основі аналізу зібраних матеріалів, судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваної, обсяг повідомленої підозри та її роль у вчиненні кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , ті обставини, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу її автор.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є правильним висновок слідчого судді відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

За змістом абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Разом з тим, слідчий суддя, приймаючи до уваги серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь та тяжкість, дійшов висновку щодо можливості визначення застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Отже, дійшовши правильного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя при визначенні розміру застави, у повній мірі врахував обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання застосування запобіжного заходу та питання визначення застави.

Посилання прокурора на те, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід виключно у виді тримання під вартою не є переконливими.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право, проте не зобов`язаний, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 114-1 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, одночасно визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави, що, на думку колегії суддів, у цьому конкретному випадку зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Решта доводів апеляційної скарги прокурора також взята до уваги слідчим суддею.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законного і обґрунтованого судового рішення.

З метою доступу до правосуддя поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2025 року.

З інформації, яка надійшла на адресу апеляційного суду від т.в.о. начальника державної установи Чернігівський слідчий ізолятор ОСОБА_12 , 03.03.2025 ОСОБА_8 було звільнено з державної установи під заставу в розмірі 454 200 грн.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2025 року.

Залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2025 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, а саме, до 27.04.2025 із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4