пр. № 1-кс/759/622/25
ун. № 759/1741/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 26.10.2020 у кримінальному провадженні №0003814 від 12.09.2020,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складене заступником начальника слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 та погодженим прокурором у даному кримінальному провадженні - заступнником керівника Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 26.10.2020 у кримінальному провадженні № 0003814 від 12.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала, вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, крім того, слідчим порушено процес (порядок) здійснення повідомлення про підозру та без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, вважає підозру необґрунтованою, у повідомленні про підозру відсутні фактичні обставини події, підтвердженні доказами, які б вказували на наявність складу та події злочину. Наведені обставини та порушення, допущені органом досудового розслідування, у своїй сукупності тягнуть за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 скаргу підтримала, просила задовольнити та скасувати повідомлення про підозру.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив, вказував на обґрунтованості пред`явленої підозри, а доводи сторони захисту безпідставними, просить відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження за скаргою, дійшов до наступних висновків.

Так, Святошинським РУ ГУ НП в м. Києві, за процесуального керівництва Святошинської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003814 від 12.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

26.10.2020 заступником начальника слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - заступнником керівника Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 складено та підписано у даному кримінальному провадженні повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала, вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, крім того, слідчим порушено процес (порядок) здійснення повідомлення про підозру та без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, вважає підозру необґрунтованою, у повідомленні про підозру відсутні фактичні обставини події, підтвердженні доказами, які б вказували на наявність складу та події злочину.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Так, згідно з ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 абз. 2 ч. 1); підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 абз. 2 ч. 1). Отже, ст. 277 КПК України регламентує, що в обох випадках ідеться про одну й ту саму особу - слідчого або прокурора. Більше того, за структурою повідомлення про підозру, визначеною в Кодексі й навіть розбитою на пункти, підпис слідчого або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, ставиться після роз`яснення прав підозрюваного (п. 7 абз. 2 ч. 1). Тому роз`ясняти права підозрюваного має виключно слідчий або прокурор, який прийняв процесуальне рішення, - склав, тобто безпосередньо здійснив повідомлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК Україн, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язує набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Разом з тим, повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено заступником начальника слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - заступнником керівника Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 26.10.2020.

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

При цьому, ключовим є те, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ст. 136 КПК України).

Слід зазначити, що положенням норм статтей 276, 277, 278 КПК України не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (частини друга, третя статті 276 КПК).

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.ст. 277, 278 КПК України письмове повідомлення про підозру складається, підписується та вручається, а у разі неможливості такого вручення направляється у спосіб, визначений для вручення повідомлень, в оригіналі та в одному екземплярі.

Між тим, як вбачається з матеріалів провадження, слічим та прокурором не здійснено будь-яких дій, щодо направлення та вручення повідомлення про підозру відповідно до регламентованих норм ст.ст. 277, 278 КПК України.

Слідчому судді не надано ані розписки, ані відеозапису вручення ОСОБА_7 або ж дорослому члену його сім`ї або іншій особі, яка з ним проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем його проживання повідомлення про підозру, які б свідчили, що таке повідомлення про підозру було отримано ОСОБА_10 .

Крім того, на повідомленні про підозру від 26.10.2020 відсутній підпис ОСОБА_6 про отримання повідомлення про підозру, а також відсутні докази отримання останнім пам`ятки про права та обов`язки підозрюваної особи у кримінальному провадженні.

Окрім того, роз`яснення особі прав та обов`язків підозрюваної особи у кримінальному провадження є невід`ємною частиною процедури повідомлення особі про підозру.

При цьому, такі процесуальні права та обов`язки ОСОБА_7 роз`яснено не було.

Досліджені у судовому засіданні матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що органом осудового розслідування вживались дії, спрямовані на направлення повідомлення про підозру безпосередньо ОСОБА_7 або ж вручення такого повідомлення під розписку дорослому члену його сім`ї або особі, з якою він проживав. В матеріалах даного кримінального провадження взагалі відсутні відомості щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 на момент складання та направлення повідомлення про підозру.

Як вбачається із складеного слідчим та погодженого прокурором повідомлення про підозру від 26.10.2020, місце реєстрації та проживання ОСОБА_6 зазначено: АДРЕСА_1 . Однак, повідомлення про підозру було направлено поштовим зв`язком на адресу: АДРЕСА_2 . Даних про отримання вказаного повідомлення про підозру ОСОБА_10 або іншою особою матеріали справи не містять.

Більше того, інформації чи здійснювались у вказаний день спроби вручити ОСОБА_7 письмове повідомлення про підозру шляхом здійснення виїзду за вищезазначеними адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 для вручення під розписку повідомлення про підозру членам його родини за вказаними адресами, матеріали кримінального провадження не містять.

Натомість, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що досудове розслідування не здійснювалось належним чином взагалі. Так, згідно складеного слідчим та погодженого прокурором повідомлення про підозру, подія мала місце 12.09.2020, а повідомлення про підозру складене лише 26.10.2020. Доручення про проведення слідчих дій у порядку ст. 40 КПК України, а саме - щодо встановлення мсцезнаходження ОСОБА_6 слідчим надано оперативним співробітникам 16.01.2021. Запит щодо реєстрації його місця проживання подано 09.12.2021. Інформацію, що розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилетів за межі України 19.09.2020 о 14 год. 45 хв. через пункт перетину державного кордону «Харків» рейсом № 431 Харків-Стамбул, отримано лише 26.01.2021.

З 12.09.2020 до дня виїзду, що передувало врученню повідомлення про підозру, тобто протягом п`яти днів ОСОБА_6 не було повідомлено ані про здійснення кримінального провадження відносно нього, ані про повідомлення йому в ньому про підозру.

Як вбачається із складеного слідчим та погодженого прокурором повідомлення про підозру від 26.10.2020, ОСОБА_11 є громадянином Республіки Азербайджан.

Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим не значиться.

Відповідно до ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

З моменту отримання інформації про перебування ОСОБА_6 за кордоном та відсутності в нього реєстрації місця проживання в Україні, до дати подання до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 20.02.2023 органом досудового розслідування не було вчинено жодних дій, спрямованих на повідомлення останнього про початок його переслідування у кримінальному провадженні та складання відносно нього повідомлення про підозру в порядку, передбаченому КПК України.

Варто зауважити, що право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в статті 6 Конвенції права на справедливий суд. Так, стаття 6 § 3 a) вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51). Стаття 6 § 3 a) Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).

Як вже зазначалось вище, законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.

Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття «здійснити повідомлення про підозру».

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не дотримано процедури вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень від 26.10.2020 року.

Окрім того, слід зазначити, що згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Поряд із цим, у рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Зважаючи на викладені обставини, недотримання положень процесуального закону при повідомленні особі про підозру, тягне за собою й взагалі його відсутність, та вказує на неналежність зібраних доказів, отриманих після встановлених порушень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя знаходить слушними доводи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що слідчим у повідомленні про підозру описані події щодо вчинення хуліганських дій стосовно ОСОБА_12 . Однак, матеріали даного кримінального провадження не містять ані протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правовопорушення від ОСОБА_12 , ані протоколів його допиту у статусі потерпілого чи свідка. Натомість, в матеріалах даного кримінального провадження наявний протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 від 12.09.2020 та протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 від 12.09.2020.

За наведених вище обставин, враховуючи, що органом досудового розслідування не дотримано порядок повідомлення особі про підозру та у судовому засіданні своє підтвердження знайшли доводи, викладені стороною захисту у поданій скарзі, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру скасувати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 26.10.2020 у кримінальному провадженні №0003814 від 12.09.2020 - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру від 26.10.2020 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні №0003814.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1