УХВАЛА

11 березня 2025 року

м. Київ

справа № 591/7096/21

провадження № 51 - 2471 км 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

до початку розгляду по суті у відкритому судовому засіданні касаційної скарги зі змінами засудженого ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2023 року та вирок Сумського апеляційного суду від 5 лютого 2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коркіно Челябінської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК.

встановив:

За вироком Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2023 року ОСОБА_6 засуджено до показання:-за ч. 1 ст. 185 КК - у виді 80 годин громадських робіт;-за ч. 2 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 1 рік;-за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК - у виді арешту на строк 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. За ч. 4 ст.185 КК із застосуванням ст. 69 КК засуджено ОСОБА_6 до показання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2022 року, більш суворим, призначеного за даним вироком, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з дня затримання - з 14 квітня 2023 року. Зараховано ОСОБА_6 у строк призначеного покарання: повністю відбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2022 у виді 3 місяців арешту, а також - строк тримання під вартою у період з 14 квітня 2023 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 . Задовольнив апеляційну скаргу прокурора, скасував вирок в частині призначення покарання та ухвалив в цій частині новий вирок, яким призначим ОСОБА_6 покарання:-за ч. 1 ст. 185 КК -у виді 80 годин громадських робіт;-за ч. 2 ст. 185 КК - у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК - у виді 6 місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 31 березня 2022 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 69 КК, у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за вироками Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2022 року та остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, з зарахуванням повністю відбутого покарання за попереднім вироком. Зарахував ОСОБА_6 в строк призначеного покарання строк тримання під вартою, у період з 14 квітня 2023 року по 15 листопада 2023 року включно, згідно ч. 5 ст. 72 КК із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишив без зміни.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій засуджений подав на них касаційну скаргу, в якій просить перекваліфікувати його дії за епізодами від 17 січня 2023 року та 20 січня 2023 року на ч. 2 ст. 185 КК.

До початку касаційного розгляду засуджений подав зміни до раніше поданої ним касаційної скарги, у яких ставить питання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для передачі матеріалів цього кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886- IX до ст. 51 КУпАП внесено зміни, якими збільшено до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян межу між адміністративною та кримінальною відповідальністю за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 7 жовтня 2024 року дійшла висновку, що зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі; при з`ясуванні, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений статтею 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК у 2021 року становий 2270 грн, у 2023 році -2684 грн.

Відтак, з урахуванням положень Закону № 3886-IX та висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24), вчинені ОСОБА_6 крадіжки: 2 липня 2021 року на суму 495,67 грн; 22 серпня 2021 року на суму 541,30 грн; 4 жовтня 2021 року на суму 339,00 грн; 5 жовтня 2021 року на суму 287,20 грн; 23 листопада 2021 року на суму 553,54 грн; 11 грудня 2021 року на суму 945,41 грн; 17 січня 2023 року на суму 1963,13 грн та 20 січня 2023 року на суму 427,40 грн не підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених відповідними частинами ст. 185 КК.

За статтею 479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, вирок суду першої інстанції та вирок суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п 4-1 ч. 1 статті 284 КПК у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Разом з тим, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно листа ДУ «Київський слідчий ізолятор» №08/2696 від 4 лютого 2025 року ОСОБА_6 18 грудня 2024 року звільнено з-під варти.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та звільнено останнього від покарання, призначеного вироком Сумського апеляційного суду від 5 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70, 71 КК, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відтак, на думку колегії суддів, ОСОБА_6 вже реалізував своє право на застосування щодо нього Закону №3886-IX, а тому не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги зі змінами та закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Разом з тим, за аналогічних обставин, постановою Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 грудня 2024 року (провадження № 51-3865км24, справа №331/3944/22), з врахування інформації про звільнення засудженої з під варти на підставі ухвали районного суду, якою останню було звільнено від покарання у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, було задоволено касаційну скаргу захисника та на підставі ч. 2 ст. 433 КПК вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК.

Аналогічна позиція щодо цього питання викладена в постанові Третьої судової палати ККС ВС від 31 жовтня 2024 року у справі № 758/5467/23.

Відтак, на переконання колегії суддів, у вищенаведених кримінальних провадженнях, сторона захисту скористалася правом на звернення до суду з відповідним клопотанням в порядку ст. 537 КПК, і такі рішення місцевих судів є законними та набрали законної сили.

Отже підстави для повторного застосування касаційним судом Закону № 3886?IX до особи щодо якої в порядку виконання вироку вже вирішено питання про декриміналізацію кримінального правопорушення за наявності нескасованого рішення суду першої інстанції, за цими ж нормами відсутні.

За таких обставин колегія суддів Другої судової палати вважає за необхідне відступити від висновків в постанові Першої судової палати ККС ВС від 17 грудня 2024 року (справа № 331/3944/22) та постанові Третьої судової палати ККС ВС 31 жовтня 2024 року у справі № 758/5467/23, оскільки виходить із правової позиції щодо застосування п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК в подібних правовідносинах, відмінної від раніше висловленої Верховним Судом у цих рішеннях.

Таким чином, з метою формування єдиної правозастосовчої практики кримінальне провадження за касаційною скаргою зі змінами засудженого ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2023 року та вирок Сумського апеляційного суду від 5 лютого 2024 року на підставі ч. 2 ст. 434-1 КПК підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати ККС ВС.

Керуючись ч. 2 ст. 434-1 КПК, Суд

постановив:

Кримінальне провадження за касаційною скаргою зі змінами засудженого ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2023 року та вирок Сумського апеляційного суду від 5 лютого 2024 року щодо нього передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7