Справа № 372/5079/24
Провадження 1-кс-1674/24
ухвала

Іменем України

16 грудня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

про секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про відвід судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_7 . Свою заяву мотивувала тим, що 06.11.2024р. в підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_6 заявлено Клопотання «про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору», з підстав його невідповідності вимогам процесуального закону. Підставами повернення прокурору Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, обґрунтовувались захистом порушенням належної правової процедури вручення Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за №0001409 (врученням ОСОБА_6 клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не уповноваженою особою) а отже, невідповідності вимогам процесуального закону, що унеможливлює призначення Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду, оскільки таке порушення не може бути виправлене в суді під час розгляду справи. Також, захисником зазначалось, що належна правова процедура у відповідності до вимог кримінального процесуального закону є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист. В судовому засіданні 06.11.2024р., під час розгляду Клопотання від 06.11.2024p. «про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору», з метою реалізації права на захист та на належну правову процедуру, сторона захисту просила Суд (головуючого суддю ОСОБА_7 ): 1. З`ясувати факт того, що 16.09.2024 року в приміщенні Обухівського РУП ГУНП в Київській області, ОСОБА_6 копію Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру було вручено не уповноваженою особою (Слідчою СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 ); 2. З`ясувати факт того, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє доручения прокурора на вручення Слідчою СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 у встановленому КПК порядку клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 разом з реєстром.; 3. З метою з`ясування обставин вручення ОСОБА_6 . Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру неуповноваженою особою, під час розгляду даного клопотання у підготовчому засіданні захист просив Суд опитати: ОСОБА_6 ; ОСОБА_5 ; Слідчу СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 ; прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 . В судовому засіданні запитати та з`ясувати у присутнього Прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 чи вручав він особисто ОСОБА_6 . Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру?. Але, не дивлячись на законні прохання (клопотання) сторони захисту, суддя ОСОБА_7 демонстрував явну упередженість в судовому процесі, порушував норми права і правові процедури, не надав змоги надати пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Також, не дивлячись на законні прохання сторони захисту, суддя ОСОБА_7 демонстрував явну упередженість на користь сторони обвинувачення, оскільки не викликав для надання пояснень Слідчу СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 . Також, не дивлячись на законні прохання сторони захисту, суддя ОСОБА_7 демонстрував явну упередженість на користь сторони обвинувачення, оскільки не запитав (не поставив питания) Прокурору Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 чи вручав він особисто ОСОБА_6 . Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру?. Таким чином, наведені дії судді ОСОБА_7 , який демонстрував явну упередженість на користь сторони обвинувачення свідчать про ігнорування та невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог кримінального процесуального закону, що є грубим порушенням права на захист, є грубим порушенням права на доступ до правосуддя та є грубим порушенням основоположного принципу законності. Отже, суддя ОСОБА_7 , який демонструє явну упередженість на користь сторони обвинувачення в супереч положенням процесуального закону, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК не може брати участь у даному кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. На підставі вищевикладеного просила задовольнити заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги своєї заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_7 підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечив проти заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_7 , посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Слідчий суддя ОСОБА_7 не дав пояснень по суті заяви, суд не вбачає об`єктивної потреби у необхідності таких пояснень, оскільки заяву можливо вирішити на підставі наявних у справі доказів та із врахуванням думки учасників кримінального провадження.

Вислухавши думку захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

На розгляді в Обухівському районному суді Київської області (слідчий суддя ОСОБА_7 ) перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001409, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2024 року про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1, 2 ст. 309 КК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 75 КПК України та ст. 76 КПК України.

Разом із зазначеним, згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду та судових рішень чинному законодавству України не можуть бути підставою згідно з ст.ст.75,76 КПК України для відводу судді.

Суддею на підставі наявних в справі документів також не встановлено порушення ст. 35 КПК України при визначенні судді ОСОБА_7 , як судді, на розгляд якого передано вказане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001409, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2024 року про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1, 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу, необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

У справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При цьому, у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: Щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має також безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії»; «Де Куббер проти Бельгії»). Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді.

Таких у заяві про відвід захисником наведено не було.

Згідно п.п.49,53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява N 33949/02) відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу судді в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України).

У судовій практиці використовується презумпція особистої безсторонності суду, яка передбачає такий стан, допоки не надано доказів протилежного (ухвала ВС від 15 липня 2019 р. у справі № 9901/116/19).

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_7 від 11.12.2024 року, адвокат ОСОБА_4 загалом мотивує тим, що головуючим суддею ОСОБА_7 під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001409, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2024 року про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1, 2 ст. 309 КК України (провадження № 1-кп-367/24), було продемонстровано явну упередженість під час судового розгляду, однак правові та фактичні підстави заявлення відводу головуючому судді залишились неконкретизованими, що унеможливлює достатньо обґрунтований висновок про можливу наявність в діях головуючого судді ОСОБА_7 ознак упередженості, необ`єктивності або спрямованості таких дій на порушення норм права і правових процедур.

Аналізуючи підстави, які зазначені у заяві про відвід судді, суд вважає, що вони не є такими, що свідчать про упередженість судді, оскільки заявником не доведено конкретних фактів та наслідків цих фактів (обставин), які можуть вплинути на об`єктивність і упередженість розгляду даної справи. Заявлені підстави для відводу ґрунтуються на припущеннях і суб`єктивних оцінках окремих процесуальних рішень судді, які не узгоджуються із дійсним процесуальним і правовим змістом дій і рішень головуючого судді.

Суд вважає, що доводи заяви в частині упередженості та необ`єктивності судді не ґрунтуються на нормах КПК України, під час розгляду заяви не зазначено і не доведено наявність вказаних обставин. Заявником не доведено належними та допустимими доказами жодних процесуальних дій при розгляді справи, які могли би свідчити про упередженість чи не об`єктивність судді, відмови доступу до правосуддя або інших, які би порушували процесуальні права адвоката або його клієнта, не встановлено. При цьому незгода захисника із прийнятими головуючим суддею процесуальними рішеннями у справі не може слугувати підставою для відводу у цій справі.

Суд не вбачає достатніх підстав для відводу головуючого судді ні за об`єктивним, ні за суб`єктивним критерієм.

У відповідності до приписів статті 6 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно із ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови «Про незалежність судової влади» за № 8 від 13.06.2007, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

З вищевикладеного вбачається, що розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) суд самостійно визначає порядок ведення судового засідання на підставі приписів процесуального закону, вирішує питання про розгляд по суті заяв та клопотань учасників кримінального провадження, надає правову оцінку обставинам справи на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону.

Таким чином, визначені заявою про відвід головуючого судді доводи, не знайшли свого підтвердження під час розгляду такої заяви, суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_7 під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001409, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2024 року про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1, 2 ст. 309 КК України.

Таким чином, з поданих матеріалів не вбачаються порушення прав заявника, які б підлягали відновленню у судовому порядку.

Вирішуючи вимоги заяви на засадах диспозитивності кримінального судочинства, вважаю, що доводи потерпілої та її представника про наявність передбачених законом підстав для відводу судді, не знайшли підтвердження під час розгляду, не доведені належними і допустимими доказами.

За таких обставин, в задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі.

Слід також звернути увагу заявника на неприпустимість зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Керуючись статтями 77, 80 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження № 0001409 від 24.07.2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1