ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3938/25
провадження № 1-кс/753/643/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність органу досудового розслідування (слідчого) у кримінальному провадженні № 0000439,

В С Т А Н О В И В:

26.02.2025 ОСОБА_2 (далі по тексту також заявник) звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3

Скарга обґрунтована тим, що слідча ОСОБА_3 неналежним чином здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000439 відомості внесені до ЄРДР 02.03.2023 за обставинними, що 01.03.2023 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у сумі 57 000 грн з банківської карти «Ощадбанк», які належали ОСОБА_2 .

Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_2 просить зобов`язати слідчого надати звіт про проведені пошукові дії, залучити до слідства департамент Кіберполіції м.Києва та службу безпеки АТ «Ощадбанк», надати дозвіл слідчому до банківської таємниці в частині, щ обуло відмовлено ухвалою слідчого судді.

Вивчивши скаргу, суд не вбачає підстав для розгляду її по суті, оскільки скарга не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону.

Відповідно до статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Визначальним принципом, якому повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, є принцип законності, згідно з яким суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина 1 статті 9 КПК України).

За змістом положень пунктів 4-1, 15, 17 статті 3, статей 36, 40, 40-1 КПК України слідчий та дізнавач несуть відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні та разом з прокурором уповноважені приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

За визначенням, наведеним у пункті 18 частини першої статті 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого, зокрема, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частина перша статті 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування, серед яких: бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентований статтею 306 КПК України, а стаття 307 цього Кодексу визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Аналіз наведених положень кримінального процесуального закону в їх системній сукупності дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий, дізнавач або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено частиною 1 статті 303 КПК України.

Згідно з приписами статті 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Що стосується вимог скарги про надання дозволу на тимчасовий доступ до банківської таємниці слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями ст. 159, 160 КПК України право на звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів мають сторони кримінального провадження.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, зокрема, з боку обвинувачення - слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК України. Такими випадками є: відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК України); зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК України).

В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Отже, потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл.

Водночас потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

Отже враховуючи, що ОСОБА_2 лише абстрактно посилається на неналежне розслідування кримінального провадження без вказівки на конкретну дію чи бездіяльність, яку вона оскаржує, без вказівки на те, що нею подавались відповідні клопотання, нею фактично оскаржується бездіяльність, яка не може бути предметом судового розгляду під час досудового розслідування, що відповідно до положень частини 4 статті 304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою.

Керуючись частиною 4 статті 304 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1