Справа № 569/6787/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000859 від 06.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_5 , порушуючи порядок, встановлений ст.ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин та невстановлений час, незаконно придбала та зберігала при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», яку 12.08.2024, о 14 год. 24 хв., перебуваючи за адресою бульвар Богдана Хмельницького, 11, в м. Рівне, в ході проведення оперативної закупки, незаконно збула для ОСОБА_7 за 3000 гривень, у прозорому поліетиленовому пакетику, у якому знаходилася кристалічна речовина білого кольору з жовтуватим відтінком, яка відповідно до висновку експерта являється особливо небезпечною психотропною речовиною PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) обіг якої заборонений відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, масою 3,962 г., що являється великим розміром, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , порушуючи порядок, встановлений ст.ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», діючи повторно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин та невстановлений час, незаконно придбала та зберігала при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», яку 09.09.2024, о 19 год. 50 хв., перебуваючи за адресою вул. Дубенська БОС, 280, в м. Рівне, в ході проведення оперативної закупки незаконно збула для ОСОБА_7 за 3000 гривень, у прозорому поліетиленовому пакетику, у якому знаходилася кристалічна речовина світло-зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта являється особливо небезпечною психотропною речовиною PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) обіг якої заборонений відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, масою 1,354 г.

Окрім того, ОСОБА_5 порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи повторно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, у невстановлений слідством час та місці, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину PVP, 4-ММС, та психотропну речовину амфетамін обіг яких заборонено відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та незаконно зберігала з метою збуту у приміщенні будинку за адресою місця свого проживання по АДРЕСА_1 , до моменту проведення працівниками поліції 22.01.2025 в період часу з 20 год. 51 хв. по 00 год. 15 хв. обшуку вказаного будинку, в ході проведення якого було виявлено і вилучено чотири поліетиленові зіп-пакетики з порошкоподібною речовиною світлого відтінку, які згідно висновків експерта являються особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено 4-ММС масою 0,2340 г., особливо небезпечною психотропною речовиною PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 0,0224 г. та психотропною речовиною амефтамін, масою 1,1264 г.

Окрім того, ОСОБА_5 , порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, діючи повторно, з корисливих мотивів, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яку 06.12.2024, о 16 год. 12 хв., отримала у поштовому відправленні з ТТН №20 4510 5521 0231, у поштоматі №45178 служби доставки ТОВ «Нова Пошта», який знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Незалежності, 3, та зберігала при собі з метою подальшого збуту.

06.12.2024, в період часу з 10 год. 00 хв. по 10 год. 48 хв., в приміщенні центрального терміналу ТОВ «Нова пошта», що знаходиться по вул. 7 серпня, 31, в с. Вересневе, Рівненського району, Рівненської області, було оглянуто вищевказану посилку з ТТН №20 4510 5521 0231, в якій було виявлено боксерську грушу всередину якої знаходився полімерний пакет з вмістом кристалічної речовини білого кольору, з якого в подальшому були відібрані зразки для експертного дослідження, та які згідно висновку експерта містять в своєму складі особливо небезпечною психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 20,205 г., обіг якої заборонений відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, що являється особливо великим розміром, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000.

23.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду покупця від 12.08.2024; протоколом огляду грошей від 12.08.2024; протоколом вилучення від 12.08.2024; висновком експерта №СЕ-19/118-24/9986-НЗПРАП від 03.09.2024; протоколом огляду грошей від 09.09.2024; протоколом огляду покупця від 09.09.2024; протоколом вилучення від 09.09.2024; висновком експерта №СЕ-19/118-24/11197-НЗПРАП від 18.09.2024; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 13.08.2024; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 10.09.2024; протоколом про результати проведення НСРД спостереження за особою від 30.09.2024; протоколом про результати проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 06.11.2024; протоколом про результати проведення НСРД аудіо,відеоконтрою особи від 21.10.2024; протоколом за результатами проведення НСРД огляд кореспонденції від 09.12.2024; висновком експерта №СЕ-19/118-24/15843-НЗПРАП від 02.01.2025; протоколом обшуку та іншим матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, шляхом застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання його під вартою, вищевказаних ризиків уникнути не можливо.

Покликаючись на вищевикладене, слідчий вказує про неможливість запобігання вищевказаним ризикам інакше ніж шляхом застосування стосовно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні повністю підтримали клопотання з викладених у ньому підстав, просили його задоволити.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання слідчого та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000859 від 06.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

За вищевказаних обставин, у рамках даного кримінального провадження, 23.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

24.01.2025 відносно підозрюваної ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 22.03.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Так, вище вказані докази вказують на обґрунтованість та розумність оголошеної підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час не зменшились та є актуальними, оскільки вчинені ОСОБА_5 вказані кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому підозрювана, усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинений злочин, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На даний час слідчим відділом Рівненського районного управління поліції проводять слідчі (розшукові) дії, встановлюються обставини даного кримінально правопорушення, всі докази, в тому числі речові, ще не встановлені (відшукані) і відповідно не дослідженні. Відтак, у разі застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, остання, будучи обізнаною про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду;

В разі обрання до підозрюваної більш м`якого запобіжного засобу, може знищити речові докази та інші сліди вчинення злочину, що підтверджують її вину.

Ризик незаконного впливу на свідків стверджується тим, що підозрювана отримавши клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу із додатком до нього, знатиме місце проживання свідків, в тому числі і ті, які на даній стадії досудового розслідування ще не допитані, а останній відоме місце їхнього проживання, ОСОБА_5 переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню, зможе незаконно впливати та здійснювати на них тиск, щоб останні змінили, перекручували або взагалі відмовились від своїх показань, зокрема, при винесенні рішення, судом будуть братися до уваги лише ті показання, які отримані в ході судового розгляду.

Також підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора, суду, що в подальшому може позбавити можливості забезпечити досудове розслідування та судове провадження у розумні строки.

Дані про особу підозрюваної вказують на те, що вона працездатна, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає, утриманців не має, а відтак обставин, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу до підозрюваної, немає.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо ОСОБА_5 винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1-5 ст. 177 КПК України та гарантувати її належну процесуальну поведінку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», у справі «Летельє проти Франції» вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та остаточного та беззаперечного доведення вини ОСОБА_5 у інкримінованих їй злочинів у кримінальному провадженні необхідно встановити та допитати інших свідків та очевидців учинення вказаних кримінальних правопорушень щодо відомих їх обставин учинення злочинів;

-повідомити ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень;

-долучити до матеріалів кримінального провадження експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів;

-долучити до матеріалів кримінального провадження судову біологічну експертизу;

-долучити до матеріалів кримінального провадження судову вибухотехнічну експертизу;

-долучити до матеріалів кримінального провадження судову експертизу відео-, звукозапису;

-здійснити відкриття матеріалів стороні обвинувачення;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На виконання вказаних слідчих дій необхідно ще не менше одного місяця.

З огляду на викладене, оскільки вказані слідчі та процесуальні дії не могли бути виконані та завершені з об`єктивних причин, а тому додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, повного, всебічного та об`єктивного завершення досудового розслідування.

У зв`язку із складністю кримінального провадження строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено постановою керівника Рівненської окружної прокуратури, до трьох місяців, тобто до 22 квітня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Тому, враховуючи суспільну небезпечність особи підозрюваної, яка вчинила особливо тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, є необхідним продовжити відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що на думку слідчого судді, є справедливим і здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 182, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.04.2025 без визначення розміру застави.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Визначити строк дії ухвали до 22.04.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя