У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и л а :

до Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2024 року.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

З положень ч. 1 ст. 407 КПК України вбачається, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; змінити ухвалу; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Водночас, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинуваченим ОСОБА_2 вказані вимоги додержані не були. Подана апеляційна скарга взагалі не містить в собі будь-якого обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, як і відповідного прохання апелянта.

При цьому, за змістом апеляційної скарги можна дійти висновку, що ОСОБА_2 не погоджується з ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2024 року, проте, обвинуваченим, будь-яких зрозумілих та конкретних вимог, у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі не зазначено.

Недоліки апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_2 позбавляють можливості визначити межі апеляційної скарги, що унеможливлює її розгляд по суті та прийняття рішення судом апеляційної інстанції відповідно до визначених законом повноважень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.

Зважаючи на наведене та з урахуванням положень КПК України, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишити без руху.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_2 строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали 7 днів з дня отримання ним копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити апелянту, що у разі неусунення недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслати особі, яка її подала.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_3