УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, зі слів одруженого, має трьох дітей, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимий 09.12.2016 Малиновським РС м. Одеси за ч. 3 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, обвинувальний акт відносно якого 25.02.2020 направлено до за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України обвинувальний акт направлено до Новокаховського міського суду Херсонської області,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

24 грудня 2024 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив про продовжити строк дії до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що Слідчим управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001304 від02.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України.

06.11.2024 ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

08.11.2024 слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 до підозрюваного ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01.01.2025 включно.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на можливість застосування домашнього арешту.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких, корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знов вчинив тяжкий злочин при наступних обставинах.

У вересні 2024 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в невстановленому місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, разом з раніше судимими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на незаконне збагачення, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, вирішили зайнятися вимаганням грошових коштів у потерпілих.

Реалізуючи свій злочинний намір на протиправні діяння, злочинцями заздалегідь був організований план вимагання грошових коштів у потерпілих, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , користуючись воєнним станом, який діє наразі по всій території України, та мобілізацією чоловіків віком від 25 до 60 років, для переконливості потерпілих, вирішили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 будуть виступати у якості співробітників Територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП), а ОСОБА_8 , маючи досвід роботи у правоохоронній системі та спілкування серед населення (до 2014 року працював на посаді дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Южненського МВ ГУМВС України в Одеській області), буде виступати у якості співробітника поліції.

В подальшому, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою реалізації задуманого, у невстановленому місці та в невстановлений час придбали формений одяг зовні схожий на формений одяг працівників ТЦК та СП,а ОСОБА_8 тактичний одяг співробітника поліції з відповідними шевронами.

Переслідуючи мету наживи, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обрали об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_9 та, діючи в умовах воєнного стану, почали вимагати у останнього грошові кошти.

Так, 24.10.2024 приблизно у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09:40 години, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи одягнені у формений одяг співробітників ТЦК та СП та співробітника поліції відповідно, прибули до будинку АДРЕСА_3 , де біля автомобіля марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_9 , очікували останнього.

Надалі, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , побачивши як потерпілий ОСОБА_9 йде у напрямку свого автомобіля, підійшли до нього та, використовуючи повноваження ТЦК та СП, які самостійно собі привласнили, та встановивши повні анкетні дані потерпілого, почали вимагати у останнього пред`явлення військово-облікових документів.

Отримавши від ОСОБА_9 відмову, адже вказаних документів він при собі не мав, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою придушення волі потерпілого, та його переконання про серйозність своїх намірів і рішучість дій, вели себе впевнено, почали говорити голосно, підвищувати на потерпілого свій тон, розпитувати його вік, стан здоров`я, зокрема про хірургічні втручання, чи проходив службу в Збройних силах України та чи отримував раніше повістки виклик до ТЦК та СП.

Після чого, ОСОБА_8 , розмовляючи в телефонній розмові з невстановленою особою, повідомив ОСОБА_9 , що той знаходиться у розшуку та почав погрожувати, що його буде примусово доставлено до адміністративної будівлі ТЦК та СП з метою подальшого проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) з подальшим направленням на фронт, тим самим вчиняли відносно потерпілого ОСОБА_9 психологічний та моральний тиск, чим обмежували його права, свободи та законні інтереси.

На вимогу потерпілого ОСОБА_9 щодо пред`явлення службових посвідчень, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 контролюючи пересування потерпілого, наказав останньому сісти в належний йому транспортний засіб - автомобіля марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , куди всі разом сіли.

Сприйнявши зазначені погрози як реальні, ОСОБА_10 передав в автомобілі марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_8 в присутності з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 7000 гривень, які дістав зі свого гаманця своєї сумки. Одночасно, ОСОБА_11 силою намагався забрати вказаний гаманець, однак потерпілий не дав йому це зробити, після чого ОСОБА_8 почав самостійно оглядати особисті речі потерпілого, які знаходились в його сумочці, при цьому повідомив, що за грошові кошти в розмірі 7000 гривень вони можуть відпустити ОСОБА_9 на декілька годин.

Будучи обуреним, що потерпілий передав лише 7000 гривень, вони вийшли з автомобіля, та ОСОБА_8 почав вимагати, щоб ОСОБА_9 разом з одним із представників ТЦК та СП пішли до нього до дому та перевірили наявність грошових коштів за місцем проживання потерпілого. Однак, потерпілий, розуміючи що вдома знаходяться його близькі люди, яким може загрожувати від вказаних осіб небезпека, відмовився йти з ними туди.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постійно говорили, що в потерпілого обмежений час, та продовжували вимагати грошові кошти у розмірі не менше 2 (двох) тисяч доларів США для вирішення питання, а у разі невиплати вказаної суми буде організований автомобіль для доставки його до ТЦК та СП.

Після чого, ОСОБА_8 силою забрав мобільний телефон потерпілого, та почав активно заходити в мобільні додатки пристрою, тим самим звернув увагу на фотографію дитини, яка приходилась йому племінницею, та спитав ким вона являється ОСОБА_9 .

Сприйнявши зазначені погрози як реальні відносно себе та своїх близьких, розуміючи серйозність намірів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повідомив, що має грошові кошти в належному йому автомобілі, в послідуючому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 сіли в автомобіль, де потерпілий передав грошові кошти в розмірі 34 000 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 повідомив потерпілому, що його буде внесено в базу «Оберіг» і той може не хвилюватися щодо свого статусу, та наказав потерпілому сидіти в автомобілі 10-15 хвилин, поки вони не змінять локацію.

Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та залучивши військово службовця ОСОБА_12 ,який являється солдатом військової частини НОМЕР_2 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), обрали об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_13 та, діючи в умовах воєнного стану, почали вимагати у останнього грошові кошти.

Так, 05.11.2024 приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та діючий військовослужбовець ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_12 , будучи одягнені у формений одяг співробітників ТЦК та СП, у прибули до будинку АДРЕСА_4 , де біля автомобіля марки «BMW» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який належав потерпілому ОСОБА_13 очікували останнього.

Надалі, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та діючий віськовослужбовець ОСОБА_12 , побачивши як потерпілий ОСОБА_13 йде у напрямку свого автомобіля, підійшли до нього та, використовуючи повноваження ТЦК та СП, які самостійно собі привласнили, а діючий віськовослужбовець ОСОБА_12 , використовуючи своє посвідчення, повідомили потерпілого, що вони з ТЦК та СП, після чого сказали потерпілому, що він знаходиться у розшуку.

Потерпілий ОСОБА_13 відповів, що йому про це невідомо, після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та віськовослужбовець ОСОБА_12 наказали йому сісти в машину поговорити, однак потерпілий проігнорував вказане.

Побачивши, що потерпілий ОСОБА_13 ігнорує виконувати їх вимоги, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та віськовослужбовець ОСОБА_12 почали його оточувати з усіх сторін, при цьому вели себе агресивно, утримували його силою та намагалися скрутити, тим самим контролювали кожен його рух, обмежили його права, свободи та законні інтереси.

Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 з метою придушення волі потерпілого та його переконання про серйозність своїх намірів і рішучість дій, із застосуванням фізичного насильства, штовхнули його до стінки, в результаті чого потерпілий вдарився плечем, після чого насильно зірвали сумку, яка була на потерпілому, та передали її ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ..

Далі, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, проти волі потерпілого, скрутили його руки та, використовуючи ненормативну лексику, почали погрожувати насильством над ним (зокрема, можливого заподіяння йому тілесних ушкоджень), після чого почали його бити, в результаті чого у потерпілого з обличчя злетіли окуляри.

Сприйнявши зазначені погрози як реальні, ОСОБА_13 спитав, що їм треба, на що повідомив, що в нього є грошові кошти в розмірі 5500 гривень, на що вони відповіли, що вказаних грошей мало, і почали вимагати у потерпілого 7 тисяч доларів США, повідомивши, що вони знають про наявність у нього грошових коштів, адже спостерігають за ним вже декілька днів.

ОСОБА_13 , розуміючи, що вказані особи діють наполегливо і дуже агресивно, будучи наляканим та знаходячись у стресовому стані та під тиском, передав їм грошові кошти у розмірі 3 тисячі доларів США, які знаходились в спортивній сумці в багажнику автомобіля.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та військовослужбовець ОСОБА_12 були затримані співробітниками поліції.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:протоколами допитів потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень; протоколом огляду місця події від 05.11.2024; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 13.10.2024; протоколом вилучення та огляду від 16.10.2024; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 23.10.2024; протоколом вилучення та огляду від 24.10.2024; протоколом обшуку від 05.11.2024 за місцем проживання ОСОБА_7 , відповідно до якого вилучені чоловічі камуфляжні речі, які належать ОСОБА_7 ; протоколом обшуку від 05.11.2024 за місцем проживання ОСОБА_8 , відповідно до якого вилучені камуфляжні чоловічі речі, мобільні телефони, тактичні штани та інше; протоколом обшуку від 05.11.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 , відповідно до якого вилучені грошові кошти, мобільні телефони, шеврони, одяг з розпізнавальними надписами «ЗСУ» та інше; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , який був присутній під час огляду та вручення грошових коштів потерпілому ОСОБА_15 та під час огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , яка була присутня під час огляду та вручення грошових коштів потерпілому ОСОБА_15 та під час огляду місця події; протоколами впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_14 ; протоколами впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_15 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який розповідає про обставини вчинення ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень відносно потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 вимагання грошових коштів від виглядом співробітників ТЦК та поліції; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , згідно якого останній надав свідчення про обставини вчинення ним, ОСОБА_18 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 , згідно якого останній надав свідчення про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , згідно якого останній надав свідчення про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_15 , згідно якого останній надав свідчення про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення;

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч. 4 ст. 189 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

3.7. Щодо ризику знищення, ховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя погоджується з прокурором в частині наявності цього ризику, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зокрема, можливої причетності до його вчинення значної кількості інших осіб.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі не завершене, процес збирання доказів у кримінальному провадженні триває, існує вірогідність того, що підозрювана може знищити або сховати речі, які містять відомості про кримінальне правопорушення, у вчинені якого він підозрюється. Крім того, підозрюваний раніше проходив службу в органах внутрішніх справ.

3.8. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали

Прокурор послався на неможливість закінчення досудового розслідування до завершення строку дії попередньої ухвали. Зокрема, наголосив на необхідності:

-виконати ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси про тимчасові доступи до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю;

-виконати ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси про про проведення допиту потерпілого під час досудового розслідування у судовому засіданні

-здійснити огляд речей, які були вилучені під час обшуків за місцем проживання підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

-отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки раніше призначених експертиз;

-отримати і долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

-враховуючи результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, перевірити підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на причетність до вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень;

-встановити інших осіб, причетних до вчинення шахрайських дій за попередньою змовою з підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

-отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження ухвали Одеського апеляційного суду, якими надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно підозрюваних та інших осіб, відносно яких проводились НСРД у кримінальному провадженні;

-виконати інші необхідні слідчі (розшукові) дії, необхідність у яких може виникнути під час досудового розслідування;

-з урахуванням встановлених у ході досудового розслідування обставин повідомити ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про остаточну підозру;

-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, зазначені процесуальні дії безпосередньо стосуються обставин кримінального правопорушення та спрямовані на їх повне та всебічне з`ясування. Їх обсяг є суттєвим та сторона обвинувачення об`єктивно потребуватиме значного часу для їх проведення.

Ухвалою слідчого судді від 24 грудня 2024 року строки досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжені до чотирьох місяців.

3.10. Висновки слідчого судді

Слідчий суддя, враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

3.11. Щодо визначення розміру застави

У відповідності до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 вчинене із погрозою застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_4 застави.

3.12. Висновки слідчого судді

Ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 20 лютого 2025 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1