Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1374/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Виноградів змінений обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 12.01.2019р. за №0000038 по обвинуваченню-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, а саме 11.03.2009 Апеляційним судом Закарпатської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 13 років, та який на підставі ухвали Сокирнянського районного суду Чернівецької області від 22.08.2017р. був звільнення з місць позбавлення з умовно-достроковим періодом в 2 роки 6 днів на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 12.01.2019р., близько 01.00 години, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які могли б викрити його протиправну діяльність, увійшовши шляхом вільного доступу на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 , власницею якого являється ОСОБА_5 , де пройшов через незачинені вхідні двері до середини приміщення будинку, звідки з приймальної кімнати таємно, повторно, викрав килим, коричнево - зеленого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №11/123 від 13.02.2019 року становить 706,40 (сімсот шість гривень сорок копійок), із викраденим зник, чим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму.

Крім цього, 10 лютого 2019 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, що можуть настати після їх вчинення, з метою вчинення крадіжки чужого майна, перебуваючи на АДРЕСА_1 , підійшов до будинку АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , де впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, діючи умисно, повторно, з особистих корисливих спонукань, пройшов через незачинену хвіртку на вищевказане дворогосподарства, де шляхом пошкодження вхідних дверей пройшов всередину будинку, звідки з дерев`яної шафи, що знаходилася у вітальній кімнаті, викрав грошові кошти в сумі 2300 доларів США, що станом на 10.02.2019р. становило 62008 гривень, із викраденим зник, чим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення та визнав вину за ч.3 ст.185 КК України. В скоєному розкаюється і просить суд суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, заяв та клопотання про перенесення слухання справи не надали, і, оскільки, учасники судового розгляду на участі потерпілих не наполягали, тому розгляд справи проведено у її відсутності.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мали місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, обвинувачений винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.06.2020р. в справі №161/7253/18).

Отже, обираючи покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що у відповідності до вимог ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так іншими особами.

Так, згідно ст.65 КК особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Між тим, санкцією ч.3 ст.185 КК передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

При визначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК врахував характер та ступінь тяжкості скоєного даного злочину, те, що вчинений злочин, відповідно до ст.12 КК, є злочином середньої тяжкості, враховує обставини вчиненого ним злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який, зокрема, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, суспільно-корисною працею не займається, який будучи раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності.

Окрім того, ОСОБА_4 раніше був судимий Ружинським районним суду Житомирської області від 14.07.2022р. за ч.3 ст.185 КК України - до трьох років позбавлення волі.

Між тим, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України згідно якої за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї ст.70 КК, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

А відтак до покарання за даним вироком відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України слід приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 14.07.2022р. за ч.3 ст.185 КК України.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст.70 КК України.

Призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази та документи слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі, які складаються із 395,48 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи- стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов потерпілими не заявлений.

Керуючись ст.ст.91,94,370,374,615 ч.15 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 14.07.2022р. за ч.3 ст.185 КК України, а саме- один місяць позбавлення волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_4 покарання призначити три роки один місяць позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обраховувати з часу його затримання - 29.03.2022р.

До вступу даного вироку у законну силу залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Процесуальні витрати по справі, які складаються із 572 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи №11/123 від 13.02.2019р.- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Документи та диск «СД-Р» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази справі: килим, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а.п.101-105) - залишити їй як законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1