ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3413/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/37/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за зміненою апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2024 року.

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , судимого:

- 16 грудня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., який не сплачено,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. (який не сплачено) та покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, призначене за даним вироком, постановлено виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 за даним вироком постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України в строк призначеного за даним вироком покарання ОСОБА_8 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 21 грудня 2022 року (з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою) по дату звільнення його з-під варти у зв`язку із внесенням застави, тобто по 03 січня 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У справі вирішено питання арешту майна, речових доказів, процесуальних витрат та застави.

Згідно з вироком суду, у обвинуваченого ОСОБА_8 , який, не маючи постійного джерела доходу, з метою легкого збагачення у вересні 2022 року, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року виник злочинний намір, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

З цією метою 09 вересня 2022 року близько 12.30 год. обвинувачений ОСОБА_8 , зберігаючи при собі раніше незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, з метою її подальшого збуту, за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), неподалік зупинки громадського транспорту навпроти будинку №7 по проспекту Злуки у м. Тернопіль.

Реалізуючи злочинний намір на збут особливо небезпечної психотропної речовини, обвинувачений ОСОБА_8 09 вересня 2022 року близько 12.30 год., перебуваючи неподалік зупинки громадського транспорту навпроти будинку №7 по проспекту Злуки у м. Тернопіль, маючи при собі незаконно придбану психотропну речовину, діючи умисно, незаконно збув ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), кристалоподібну речовину білого кольору PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, вагою 0,0284 грама, у двох паперових згортках.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин.

У зміненій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2024 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити та на підставі ст. 69 КК України призначити обвинуваченому більш м`яке покарання ніж передбачене законом, а саме три роки шість місяців позбавлення волі.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнає свою вину, усвідомив суспільно небезпечні наслідки свого діяння, щиро розкаюється у вчиненому.

Звертає увагу, що в матеріалах провадження з`явилися нові обставини, що пом`якшують покарання.

Вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, у нього наявні стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває мама похилого віку, яка є пенсіонером та хворіє, малорухома, потребує постійного догляду.

Апелянт наголошує на тому, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 є незадовільний, він потребує постійної медичної допомоги із наявністю ВІЛ-інфекції, що підтверджується медичною документацією.

Зазначає, що заставодавець бажає перерахувати кошти на користь Збройних Сил України. Просить врахувати вказані обставини та пом`якшити покарання обвинуваченому.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_8 , в судових дебатах його захисника, які підтримали змінену апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який не заперечив змінену апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що змінену апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий та, не встановивши пом`якшуючих і обтяжують покарання обставин, прийшов до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді шести років позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є надто суворим.

Колегія суддів вважає, що наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України та пом`якшення ОСОБА_8 покарання заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на загальних засадах призначення покарання.

Так, відповідно до вимог п.3 ч.1,2 ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (частині статті) Особливої частини цього кодексу.

Частиною 2 статті 66 КК України передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, усвідомив суспільно небезпечні наслідки свого діяння, щиро розкаявся у вчиненому.

Колегія суддів враховує незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 , який хворіє на ВІЛ-інфекцію IV стадії, ВІЛ -асоційовану енцефалопатію та потребує постійної медичної допомоги, що підтверджується медичними документами, виданими 30.01.2025 року.

Обвинувачений має постійне місце проживання, у нього наявні стійкі соціальні зв`язки. На утриманні в ОСОБА_8 перебуває мама похилого віку (1950 р.н.), яка є пенсіонером, хворіє на деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу ІІІ-І ст. із вираженим больовим синдромом (операція 11.10.2022), ІХС, Кардіосклероз з метаболічною кардіоміопатією, гіпертонічна хвороба ІІ ст., що підтверджується медичними виписками.

Колегія суддів вважає, що наведені обставини слід визнати такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину.

З урахуванням наведеного, призначаючи обвинуваченому покарання, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину, підвищену суспільну небезпеку, одноразовий характер збуту наркотичних засобів, внаслідок протиправних дій шкоди завдано не було, відсутність обтяжуючих обставин, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає і те, що ОСОБА_8 визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, хворіє на ВІЛ-інфекцію IV стадії та потребує постійної медичної допомоги, має на утриманні хвору маму похилого віку.

Суд враховує також ставлення ОСОБА_8 до скоєного, зокрема, осуд своєї протиправної поведінки, щирий жаль з цього приводу, бажання виправити ситуацію, що склалася та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Окрім цього, сплата коштів у воєнний стан на підтримку Збройних Сил України, не є такою, яка виправдовує обвинуваченого у вчиненні злочину, але свідчить про бажання обвинуваченого виправити наслідки вчиненого.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що наявні пом`якшуючі обставини, які в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину та дають підстави застосувати ст. 69 КК України і призначити обвинуваченому основне покарання, нижче нижчої межі, встановленої в санкції частини статті обвинувачення у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання - конфіскації майна, окрім житла, яке необхідне обвинуваченому та особам, які перебувають на його утриманні.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу та покарання, призначене за даним вироком, слід виконувати самостійно.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Змінену апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.307 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю, окрім житла.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу та покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю, окрім житла, призначене за даним вироком - виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді