Справа № 752/1315/25
Провадження №: 1-кп/752/1558/25
У Х В А Л А

20.02.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження № 0003573 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

прокурор просила призначити справу до судового розгляду, вказавши, що підстав для закриття справи чи повернення акту немає, провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 подав скаргу в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України та просив: визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором ОСОБА_7 при проведенні обшуку у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 та на долучення вилучених речей і документів для використання у якості доказів причетності до вказаної вище протиправної діяльності; визнати незаконним дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , при проведенні затримання ОСОБА_3 , визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про надання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України у кримінальному провадженні №0003534 за ч.1 ст. 115 КК України; визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 щодо повідомлення прокурора про початок досудового розслідування; визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 щодо повідомлення прокурора про затримання ОСОБА_3 , визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та скасувати постанову від 11.12.2024 року незаконно визнані речовими доказами та приєднані до кримінального провадження в якості речових доказів предмети вилучені під час обшуку; визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та скасувати постанову від 11.12.2024 року якою доручено відібрати біологічні зразки у ОСОБА_3 ; визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором ОСОБА_7 щодо незаконного вручення підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 ; визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 за погодженням із прокурором ОСОБА_7 щодо незаконного вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 ; визнати незаконними дії слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 щодо винесення постанов про визначення предметів речовими доказами та визначення їх місця зберігання, а також постанов про призначення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів та скасувати їх; визнати докази, отримані з грубим порушенням вимог КПК України при проведенні обшуку слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 11.12.2024 року за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 2 та визнати «плодами отруйного дерева» результати постанов про визначення предметів речовими доказами та визначення їх місця зберігання, а також постанов про призначення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 та відповідно висновки експертів, які отримані на підставі цих постанов очевидно недопустимими та виключити їх дослідження на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України.

Крім того, захисник ОСОБА_5 просив повернути обвинувальний акт прокурору, вказаши, що останній не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, ст. 91 КПК України, так як викладені фактичні обставини та формулювання обвинувачення є ідентичними і такими, що не відповідають вимогам національного законодавства та позиції Європейського Суду з прав людини. На переконання захисника в обвинувальному акті відсутнє фактично формулювання обвинувачення та правова кваліфікація, що позбавляє сторону захисту повноцінно здійснювати захист і є беззаперечною підставою для повернення акта.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечила щодо задоволення поданої захисником скарги. Вказала, що в скарзі вказана позиція щодо недопустимості доказів, зібраних під час досудового розслідування, що має бути предметом оцінки суду під час судового розгляду, а не підготовчого судового засідання. Вказала, що на даній стадії не можливо встановити очевидну недопустимість доказів, оскільки стороною обвинувачення не долучались докази та процесуальні документи, на підставі яких такі докази отримані. Крім того, просила призначити справу до судового розгляду, вказавши, що наведені захисником обставини для повернення акту є необгрунтованими, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України в повному обсязі.

Вивчивши скаргу та клопотання захисника, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Скарга про визнання незаконними процесуальних дій (пункти 2-11 поданої скарги), задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Фактично захисником ставиться питання про визнання доказів недопустимими, хоча вказане питання суд вирішує виключно в нарадчій кімнаті при прийнятті кінцевого рішення за результатами дослідження під час судового розгляду всіх документів наданих сторонами.

Щодо визнання очевидно недопустимими доказами (пункти 12-13 поданої скарги), слід зазначити, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акта. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.

Оцінка судом під час підготовчого судового засідання законності проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого виключно на підставі документів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

На підставі наведеного вище, суд вважає, що в задоволенні скарги в частині визнання очевидно недопустимими доказами також слід відмовити, оскільки як вірно вказала прокурор, встановити очевидну недопустимість доказів на даній стадії судового провадження, без дослідження їх взаємозв`язку з іншими доказами, не вбачається за можливе.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги захисника.

Одночасно, суд роз`яснює, що сторона захисту не позбавлена можливості відстоювати свою позицію під час судового розгляду, особливо під час дослідження відповідних доказів, на властивості яких, як вбачається з позиції сторони захисту, впливають оскаржувані рішення та процесуальні дії слідчих, вчинені під час досудового розслідування.

Крім того, не підлягає до задоволення і клопотання захисника про повернення обвинувального акту, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України закріплено, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу. Вичерпні вимоги до обвинувального акта міститься у ст. 291 КПК України.

Суд зазначає, що обвинувачення викладене в межах та згідно даних встановлених в ході досудового розслідування. На переконання суду обвинувальний акт містить всі, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, відомості, зокрема, виклад фактичних обставин, мотив, мету інкримінованого обвинуваченому злочину.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сформоване прокурором обвинувачення в обвинувальному акті буде предметом судового розгляду, в ході якого кожна сторона має можливість відстоювати свою правову позицію. Завдання суду є створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, тому в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 303 КПК України, суд

постановив:

скаргу захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003573 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні №0003573 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1