Справа № 201/3057/25
Провадження № 1-кс/201/1190/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Хуторо-Чаплине, Васильківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби у розпорядженні командира 762 полку охорони Державної спеціальної служби транспорту у військовому званні «солдат», раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000287 від 22 лютого 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшло клопотання слідчого, погодженого з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000287 від 22 лютого 2025 року.

У вищезазначеному клопотанні стороною обвинувачення зазначено про те, що ОСОБА_4 , будучи згідно Наказу №7-PC від 09 січня 2024 року військовослужбовцем військової служби у розпорядженні командира НОМЕР_1 полку охорони Державної спеціальної служби транспорту, 20 лютого 2025 року, приблизно о 12 годині 45 хвилин, знаходився в приміщенні житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, на ґрунті неприязних відносин з потерпілим внаслідок конфлікту з ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи в приміщенні житлової квартири за адресою АДРЕСА_2 , приблизно о 12 годині 45 хвилин, невстановленим досудовим розслідуванням способом наніс потерпілому ОСОБА_7 невстановлену кількість ударів по голові, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1 ст. САК зліва, субапоневротичної гематоми лівої скронево-тім?яної ділянки, гематоми повік справа, контузії, субокон?юктивального крововиливу, хільозу кон`юктиви обох очей, множинних саден обличчя.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 21 лютого 2025 року, о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 було госпіталізовано до КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. I.I. Мечникова» ДОР, де 28 лютого 2025 року о 12.00 годині, останній помер у відділенні анестезії та інтенсивної терапії №2.

За викладених обставин, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відомості про вищевказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 22 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

11 березня 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, перебуває на обліку як особа, яка самовільно залишила військову частину, у зв`язку з чим, останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти поданого клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри та відсутність достатніх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б обґрунтовували обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи наявність міцних соціальних зав`язків, постійного місця проживання та стан здоров`я підозрюваного, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що тілесні ушкодження були нанесені потерпілому під час оборони від протиправних дій останнього, який нападав на підозрюваного з ножем.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, а також ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 лютого 2025 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

11 березня 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про що свідчать наступні докази, зокрема, рапорт від 22 лютого 2025 року, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22 лютого 2025 року, протокол огляду від 22 лютого 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 22 лютого 2025 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 лютого 2025 року, рапортом від 20 лютого 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 28 лютого 2025 року, протокол огляду від 28 лютого 2025 року, рапорт від 28 лютого 2025 року, протокол огляду місця події від 28 лютого 2025 року, протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 02 березня 2025 року, протокол огляду від 02 березня 2025 року, протокол огляду предмету від 02 березня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 02 березня 2025 року, протокол огляду від 04 березня 2025 року, висновок експерта №580е від 05 березня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 04 березня 2025 року, протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 від 04 березня 2025 року, протокол огляду від 05 березня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 06 березня 2025 року, протокол допиту підозрюваного від 11 березня 2025 року, висновок експерта №729м від 18 березня 2025 року а отже, сукупність цих фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду , оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, належить до категорії тяжкого злочину, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, у зв`язку із чим, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

В той же час, доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, враховуючи, що стороною обвинувачення не надано будь-яких фактичних даних щодо намагання підозрюваного або інших осіб за його проханням незаконно вплинути на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також беручи до уваги те, що підозрюваний раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, потребує лікування, у зв`язку із поганим станом здоров`я. У зв`язку із чим, ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

У той же час слідчий суддя при оцінці вказаного ризику враховує майновий стан і родинні звязки підозрюваного, його вік, соціальні зв`язки та стан здоров`я, у зв`язку із чим, вважає, що цей ризик є актуальним, проте не є вирішальними при обранні запобіжного заходу.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, однак не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 вважає, що вагомих підстав для застосування щодо останнього виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. У зв`язку з цим, на переконання слідчого судді, є підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений у клопотанні.

У своєму клопотанні стороною обвинувачення приділено недостатньо уваги, чому більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти від тих ризиків, на які вона посилається. Враховуючи це, слідчий суддя самостійно оцінює кожний запобіжний захід і ризики, яким він зможе запобігти, у зв`язку із чим, аналізуючи в сукупності матеріали клопотання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Дніпрі, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, потребує лікування, слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, то для запобігання ризику, який обґрунтований та встановлений в судовому засіданні, достатнім запобіжним заходом є домашній арешт, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених пунктами 1, 3, 8 частини 5 статті 194 КПК України, що зможуть виступити достатніми стримуючими факторами для існуючого ризику. Зазначений висновок слідчого судді узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04 п. 62, в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, на строк досудового розслідування, тобто до 11 травня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком дії до 11 травня 2025 року, а саме:

-цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000287 від 22 лютого 2025 року, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні, або суду, за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання у разі наявності до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 15.15 годині 21 березня 2025 року.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1