Справа № 738/752/25
№ провадження 1-кп/738/79/2025
Вирок

іменем України

08 квітня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000320, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2025 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шостка Сумської області, громадянство України, проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше судимого: вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2024 року за частиною першою статті 125 КК України до штрафу у розмірі 510,00 грн, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,
обвинуваченогоОСОБА_2 ,

встановив:

1.Хронологія судового провадження.

03 квітня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000320 надійшов до Менського районного суду Чернігівської області з Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону.

03 квітня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

08 квітня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення судового розгляду в провадженні.

2.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року Президент України видав Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Наказом командуючого військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України № 376-РС від 05 грудня 2024 року ОСОБА_2 призначений на посаду солдата резерву третього запасного взводу 97 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 341 від 06 грудня 2024 року зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення.

У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 114-РС від 10 грудня 2024 року солдат ОСОБА_2 призначений на посаду такелажника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_2 відповідно до положень Військової присяги та вимог статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_2 19 грудня 2024 року близько 08 години у порушення вимог статтей 17, 65 Конституції України, пунктів. 1, 2 статті 1, пункту 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом повторно, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що було визначене поблизу міста Мена Корюківського району Чернігівської області.

08 лютого 2025 року о 10 годині 30 хвили солдат ОСОБА_2 затриманий та доставлений до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, по вулиці Коцюбинського, 57 в місті Чернігові, тим самим припинено його кримінально карну діяльність.

Так, військовослужбовець військової служби за призивом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 внаслідок самовільного залишення місця служби, обов`язки військової служби з 19 грудня 2024 року до 07 лютого 2025 року не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

4.Позиції сторін кримінального провадження.

4.1.Позиція сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 31 березня 2025 року слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 та затверджений прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_4 .

За змістом обвинувального акту, який підтримав прокурор, орган досудового розслідування вважав установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 407 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, призначити покарання п`ять років позбавлення волі, до набрання вироком законної сили продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

4.2. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнав, надав показання, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорював, у вчиненому щиро розкаявся.

Захисник та обвинувачений під час виступу у судових дебатах погодились із запропонованим прокурором покаранням.

5.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

5.1.Висновки суду, що обсягу доказів, що підлягають дослідженню.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, доказами, які характеризують особу обвинуваченого, а також доказами, які підтверджують наявність процесуальних витрат, речових доказів у кримінальному провадженні.

5.2.Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 надав показання, якими підтвердив фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті, зокрема зазначив, що проходив військову службу у військовий частині НОМЕР_1 . У грудні 2024 року було визначено місце служби біля міста Мена Чернігівської області. 19 грудня 2024 року він самовільно залишив місце служби. У лютому 2025 року його затримали. У вчиненому щиро розкаюється, на майбутнє бажає повернутися на військову службу.

5.3. Документи, зібрані стороною обвинувачення.

Суд дослідив надані прокурором документи, які характеризують особу обвинуваченого та інші документи.

6.Висновки суду.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не заявляли клопотання про визнання наданих прокурором доказів недопустимими, відповідно до положень частини третьої статті 89 КПК України.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Проаналізувавши надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає існування будь-яких інших подій, ніж ті, що викладені в обвинувальному акті.

Суд дійшов висновку, що прокурор надав допустимі, належні, достовірні та достатні докази для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, а саме у вчиненні самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану.

7.Обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_2 - відсутні.

8.Мотиви призначення покарання обвинуваченому.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення проступку, вчинив умисний тяжкий злочин, неодружений, офіційно непрацевлаштований, на обліках у лікаряпсихіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 характеризувався негативно.

З урахуванням обставин справи, особи винного, з огляду на обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі із найменшим строком, передбаченим у санкції частини п`ятої статті 407 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_2 засуджений згідно із вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2024 року за частиною першою статті 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вищезазначеного вироку.

За повідомленням Шосткинського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області від 08 квітня 2025 року, ОСОБА_2 покарання у виді штрафу станом на 08 квітня 2025 року не відбув, штраф не сплатив.

Відповідно до частини першої статті 71 КК України КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_2 за цим вироком, необхідно приєднати невідбуте покарання у виді штрафу, яке було призначено ОСОБА_2 за попереднім вироком - за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2024 року і призначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків - п`ять років позбавлення волі та штраф в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн. На підставі частини третьої статті 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн необхідно виконувати самостійно.

Підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від відбування покарання відсутні.

9.Мотиви ухвалення рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно з Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_2 затримано 08 лютого 2025 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 лютого 2025 року, до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 08 квітня 2025 року.

Суд дійшов висновку продовжити до набрання вироком законної сили строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_2 .

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_2 необхідно обчислювати з із дати затримання з 08 лютого 2025 року.

У даному кримінальному провадженні речові докази та процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком, приєднати невідбуте покарання у виді штрафу, призначеного за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2024 року і призначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків - п`ять років позбавлення волі та штраф в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн.

На підставі частини третьої статті 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_2 обчислювати з 08 лютого 2025 року.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_2 - продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1