У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

представника заявника - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 4 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003138,

в с т а н о в и в:

18 листопада 2024 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про відвід старшого слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0003138, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 309 та частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

І. Суть заяви

В обґрунтуванні заяви про відвід зазначено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0003138, слідчим ОСОБА_4 при вчиненні слідчих дій, зокрема, при проведенні обшуку, зверненні із клопотанням про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 та накладенні арешту на його майно, проявлено ймовірну особисту зацікавленість, упередженість та ігнорування вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Посилаючись на вимоги статей 28, 77, 80, 81, 114, 303 та 376 КПК України ОСОБА_5 просить відвести слідчого від участі у вказаному кримінальному провадженні.

ІІ. Правові позиції сторін кримінального провадження

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи, викладені у заяві про відвід, просив її задовольнити та надав пояснення, аналогічні змісту заяви. Також додатково надав суду документи, які вважає підтвердженням факту упередженості слідчого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003138. Адвокат стверджував, що слідчим безпідставно ініційовано обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , яке у свою чергу, не погоджено прокурором. Крім того, слідчим не виконана ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна та не повернуто підозрюваному мобільний телефон, який тимчасово вилучено під час обшуку. Вказані обставини, на думку заявника та його адвоката, викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності слідчого.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату повідомлявся належним чином.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення відводу заперечував та пояснив, що жодного обґрунтованого доказу у його упередженості та підстав для відводу заявником та його адвокатом не надано. При цьому пояснив, що усі процесуальні дії під час досудового розслідування у кримінальному провадженні ним вчинені із дотриманням вимог КПК України. Також зазначив, що заява про відвід є штучно створеною процесуальною перепоною у належному виконанні ним своєї роботи, а тому посилаючись на вказане, просив відмовити у відводі його від участі у кримінальному провадженні №0003138.

Заслухавши адвоката, слідчого, повно і всебічно дослідивши матеріали заяви та матеріали кримінального провадження №0003138, слідча суддя дійшла до таких висновків.

ІІІ. Встановлені обставини

Слідчою суддею встановлено, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003138, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 4 жовтня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 309 та частиною першою статті 263 КК України.

Постановою Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 4 жовтня 2024 року для розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України,створено групу слідчих. Старшим групи слідчих визначено старшого слідчого Оболонського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_4 .

Постановою Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 28 жовтня 2024 року для розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, створено групу слідчих, серед яких слідчий ОСОБА_4 . При цьому старшим групи слідчих визначено слідчого Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 .

Постановою Оболонської окружної прокуратору м. Києва від 28 жовтня 2024 року матеріали досудових розслідувань об`єднані в одне кримінальне провадження № №0003138, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 309 та частиною першою статті 263 КК України.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 309 та частиною першою статті 263 КК України в межах кримінального провадження №0003138, у зв`язку із затриманням особи безпосередньо після вчинення злочину.

З матеріалів кримінального провадження та оголошеної підозри вбачається, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на придбання та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу та реалізуючи його, придбав автомат, який належить до нарізної вогнепальної зброї, виготовлений шляхом відновлення саморобним способом макету масо-габаритного автомату «АКС-74У», номер на ствольній коробці № НОМЕР_1 , номер на затворній рамі № НОМЕР_2 , номер на затворі № НОМЕР_3 , номер на газовій трубці № НОМЕР_4 , калібру 5,45х39 мм, та в подальшому зберігав його на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 28 жовтня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року на території вказаного домоволодіння, працівниками поліції проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено зазначену вогнепальну зброю, яку ОСОБА_5 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Отже, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України.

29 жовтня 2024 року старшим слідчим відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 подано клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, яке не погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратору м. Києва К. Хворостян.

Після чого, 29 жовтня 2024 року старшим слідчим відділу Оболонського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_4 подано клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року вказане клопотання задоволено, до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини п`ятої статті 194 КПК України.

31 жовтня 2024 року старший слідчий відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 подав клопотання про накладення арешту на мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору, який визнано речовим доказом та вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 5 листопада 2024 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Постановою старшого слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 14 листопада 2024 року кримінальне провадження №0003138, у частині кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

Отже, слідчою суддею встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0003138, старший слідчий відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 провів ряд слідчих дій, на які посилається заявник, як на підставу для відводу, вбачаючи у таких діях сумнів щодо його неупередженості та об`єктивності.

Також встановлено, що станом на дату розгляду даного відводу, жодних скарг на дії слідчого або прокурора у порядку статті 303 КПК України, заявником до суду не подано.

Саме тому слідча суддя, забезпечуючи функцію судового контрол, надає оцінку лише наявності або відсутності підстав для відводу слідчому, які визначені статтю 77 КПК України та зазначає таке.

IV. Мотиви, з яких слідча суддя виходить і положення закону, якими керується

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Основного Закону України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі, щодо: верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, диспозитивності тощо.

Тобто, слідчий суддя при здійсненні судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при вирішенні заявлених будь-якою із сторін вимог, зокрема, при розгляді заяви про відвід, зобов`язаний дотримуватися передбачених статтею 7 КПК України засад та встановити відповідність вимог та способу їх обґрунтування, доказування, вимогам КПК України.

Відповідно до статті 9 КПК України засада законності передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, принцип змагальності розкривається у статті 22 КПК України, частинами першою та другою якої визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Принцип диспозитивності сторін у кримінальному провадженні визначений статтею 26 КПК України, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (частина третя цієї Статті).

Відповідно до частини частин першої та п`ятої статті 38 КПК України органами досудового розслідування є орган, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Частиною першою статті 39 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим; погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом; здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Статтею 40 КПК України передбачено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Права підозрюваного у кримінальному проваджені визначенні частиною третьою статті 42 КПК України, серед яких зокрема право: заявляти відвід (пункт 13 частини 3 вказаної статті); оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом (пункт 16 частини 3 вказаної статті); вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися (пункт 17 частини 3 вказаної статті).

Права і обов`язки слідчих, гарантії їх процесуальної незалежності також визначені Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України» від 6 липня 2017 року № 570 (далі - Наказ МВС).

Згідно з пунктами 1, 2 Наказу МВС слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. Під час досудового розслідування слідчий самостійно приймає процесуальні рішення, крім випадків, коли законом передбачено винесення рішення слідчого судді, суду або згода прокурора чи погодження керівника слідчого підрозділу або якщо рішення про його проведення приймає виключно прокурор, і є відповідальним за законне та своєчасне виконання цих рішень.

Пунктом 3 Наказу МВС визначено, що при виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний: під час досудового розслідування дотримуватися вимог Конституції України, КПК України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків; виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі; забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження; не розголошувати відомості, що становлять державну чи іншу таємницю, що охороняється законом, інформацію про приватне (особисте і сімейне) життя особи та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень; не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості; у разі наявності підстав, передбачених статтею 77 КПК України, заявляти самовідвід від участі в кримінальному провадженні в порядку, визначеному статтею 80 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 77 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно зі статтею 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, обставини, що виключають участь слідчого в кримінальному провадженні викладені у статті 77 КПК України, їх перелік є вичерпним.

Системний аналіз положень статей 77, 80 КПК України дає можливість дійти висновку про те, що заява про відвід має містити обґрунтовані підстави, а особа яка його заявляє, має викласти обставини із посиланням на докази, які підтверджують необхідність відведення слідчого від участі у досудовому провадженні.

Слідча суддя наголошує, що незгода сторони захисту з процесуальними рішеннями чи діями прокурора або слідчого не є підставою для відводу у розумінні приписів статті 77 КПК України.

При цьому право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначені статтею 303 КПК України.

У даному випадку предметом судового контролю для розгляду відводу слідчому, є саме його процесуальні дії під час досудового розслідування в межах кримінального провадження №0003138. Зокрема, внесення слідчим клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 після затримання, а також неналежне виконання ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 5 листопада 2024 року щодо відмови у визнанні речовим доказом вказаного мобільного телефону.

При цьому слідчою суддею встановлено, що станом на дату розгляду даного відводу, жодних скарг на дії слідчого або прокурора у порядку статті 303 КПК України, заявником до суду не подано.

Водночас слідча суддя наголошує, що на етапі досудового розслідування вона не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для кримінального провадження, ставити під сумнів виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також давати оцінку процесуальним діям слідчого або прокурора під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження у порядку статті 303 КПК України, оскільки у даному випадку судовий контроль здійснюється саме в контексті заявленого відводу слідчому у порядку статті 77 КПК України.

Тому, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ані підозрюваний ані його захисник не зверталися до суду в порядку статті 303 КПК України, слідча суддя вважає, що ОСОБА_5 не позбавлений можливості оскаржити рішення, дії чи бездіяльність слідчого у спосіб, встановлений законом, однак наведена обставина не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Інших обгрунтованих підстав для відводу слідчого, передбачених статтею 77 КПК України, слідчою суддею не встановлено.

Таким чином, опираючись на принципи законності, диспозитивності та змагальності у кримінальному провадженні, у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статей 77, 80-81, 369-372 КПК України слідча суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 4 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003138.

Копію ухвали надати заявнику, Оболонській окружній прокуратурі м. Києва та Оболонському УП ГУНП у м. Києві для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_7