У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора-стажиста Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

звільненого від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р. на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2024 року ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р., за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор-стажист Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_8 просить ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2024 року відносно ОСОБА_6 , звільненого від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р. на підставі ч. 2 ст. 74 КК України скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання в.о. начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 - задовольнити частково, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р. за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2023 р., більш суворим, призначеним вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р., остаточно вважати призначеним ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність.

Під час постановлення вказаної ухвали, судом допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки не надано правової оцінки та не досліджено в судовому засіданні наявність або відсутність правових підстав для звільнення від покарання за кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_6 до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р., оскільки вказаним вироком був врахований вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2023 р. та, відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.06.2023 р., яким ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді 2 місяців арешту, більш суворим, призначеного вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.11.2023, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

Крім того, апелянт зазначає, що судом залишено поза увагою той факт та не надано правової оцінки, що вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.11.2023 р., ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, яка взагалі не декриміналізована, до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В.о. начальника ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, в порядку ч. 2 ст. 74 КК України, посилаючись на те, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р., ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі. Вартість майна, за викрадення якого засуджений ОСОБА_6 є нижчою 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за такого, у зв`язку із набранням 09.08.2024 р. Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» чинності, засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання, оскільки вчинені ним діяння, перестали бути кримінально караними.

09.08.2024 р. набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким встановлено декриміналізацію крадіжок на суму меншу за 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із внесених змін, за ст. 185 КК України, кримінально караними можуть бути тільки крадіжки (таємне викрадення чужого майна), об`єктом яких є майно, вартість якого, становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2022 році становило 2 481 грн., у 2023 році становило 2 684 грн., у 2024 році становило 3 028 грн.

З урахуванням викладеного, у зв`язку із законодавчими змінами, крадіжки на суму до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на день вчинення) не можуть розцінюватись, як злочин, передбачений ст. 185 КК України.

У випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023р. ОСОБА_6 засуджений за вчинення крадіжок:

23.06.2021 р. о 09.00 год. на суму 882,3 грн., о 14.30 год. на суму 779,18 грн., о 19.45 год. на суму 779,18 грн.;

24.06.2021 р. о 08.00 год. на суму 842,82 грн., о 12.45 год. на суму 1 348,96 грн., о 17.30 год. на суму 1 348,96 грн., о 21.00 год. на суму 1 348,96 грн., о 23.15 год. на суму 1 309,48 грн.;

25.06.2021 р. о 07.10 год. на суму 1 309,48 грн., о 09.10 год. на суму 1309, 48 грн., о 13.30 год. на суму 1 265,84 грн., о 18.00 год. на суму 1 348,96 грн.;

26.06.2021 р. о 10.15 год. на суму 1 265,84 грн., о 18.15 год. - на суму 1 008,12 грн., о 21.15 год. -на суму 1 071,80 грн.;

23.08.2022 р. о 09.00 год. - на суму 2 268,96 грн.

На момент вчинення вказаних кримінальних правопорушень, згідно змін внесених Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., для складу кримінального правопорушення за ст. 185 КК України, вартість викраденого майна повинна бути більша за 2 481 грн.

Врахувавши те, що вартість викраденого майна, за крадіжку якого, засуджений ОСОБА_6 , є нижчою від 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд дійшов висновку про наявність підстав для негайного звільнення засудженого від призначеного покарання за ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2023 р. ОСОБА_6 засуджений за ст. 126-6 КК України, до 2 місяців арешту.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р. ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі.

В.о. начальника ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, в порядку ч. 2 ст. 74 КК України, посилаючись на те, що вартість майна, за викрадення якого засуджений ОСОБА_6 , нижча від 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за такого, у зв`язку із набранням 09.08.2024 р. Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» чинності, засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання, оскільки вчинені ним діяння, перестали бути кримінально караними.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2024 року ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р., за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого чужого майна, в тому числі шляхом шахрайства, на момент вчинення правопорушення для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2 481 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1 240,5 грн. на 2022 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 2 481 грн.

Тобто, з 09.08.2024 р. сума викраденого майна, яка не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Зважаючи на те, що вартість викраденого ОСОБА_6 майна за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р., за ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України, за кожним епізодом крадіжки, не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановлених у 2022 році (2 481 грн.), ОСОБА_6 підлягає звільненню від призначеного покарання за ч. 2, 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Водночас, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р. ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2023 р., більш суворим, призначеним вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р., до 2 років позбавлення волі, і кримінальна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, не скасована, тобто судом першої інстанції, при вирішенні питання про звільнення від покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , не вірно визначено остаточне покарання, що свідчить про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а тому, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 370, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора-стажиста Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2024 року відносно ОСОБА_6 , звільненого від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р., скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання в.о. начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 - задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р. за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України,

Вважати ОСОБА_6 , засудженим за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до остаточного покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3