Справа №463/1332/25
Провадження №1-кс/463/1381/25
У Х В А Л А

про арешт майна

12 лютого 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання старшого дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0001019 від 2 грудня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту з метою збереження речових доказів із забороною на розпорядження, відчуження та вчинення будь-яких інших реєстраційних дій (державну реєстрацію прав) на наступний об`єкт нерухомого майна: об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, власником якої на даний час являється ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Подане клопотання мотивує тим, що в проваджені відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції (далі ГУНП) у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001019 від 2 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. 2 грудня 2024 року до Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невідомою особою вчинено використання завідомо підробленого документа - паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, виданої на ім`я заявника, однак зі зміненим реквізитом - фотознімка особи. Допитана у процесуальному статусі свідка ОСОБА_6 , повідомила, що в кінці жовтня 2024 року їй стало відомо про те, що від імені її сина ОСОБА_5 невідомі особи намагаються здійснити продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку він придбав 13 січня 2015 року, за договором №13 від 13 січня 2015 року (приватний нотаріус ОСОБА_7 ), РНОНМ 01. Вона повідомила, що дана особа зверталася із запитами до БТІ, приватного нотаріуса ОСОБА_8 , а також до ЦНАП для отримання документів для оформлення договору купівлі-продажу даної квартири (заява із р.н. 63398808 від 10 жовтня 2024 року).

Дізнавач вказує, що об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, власником якої на даний час є ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні з огляду на те, що містить відомості щодо первинних власників даного об`єкта нерухомого майна, а також може містити реєстраційні дії та пошукові запити суб`єктів державної реєстрації, зокрема звернення щодо даного об`єкта, є об`єктом кримінально-протиправних дій. Водночас до Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області надійшло клопотання ОСОБА_6 про арешт даного об`єкта нерухомого майна, з метою запобігання його відчуження та захисту майнових прав її сина ОСОБА_5 щодо квартири (реєстраційний номер 01). Зазначає, що з огляду на вищевикладене з метою унеможливлення подальшого відчуження об`єкта житлової нерухомості вважає, що необхідно накласти арешт на такий із забороною на розпорядження, користування, відчуження, вчинення будь-яких реєстраційних дій (державну реєстрацію прав).

В судове засідання дізнавач ОСОБА_3 не з`явився, разом з клопотанням подав заяву про розгляд такого без його участі, згідно з якою клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна, що належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання також не з`явився, неприбуття такого у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Відділом дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001019 від 2 грудня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_5 про підроблення його паспорту громадянина України в формі ID-картки невідомою особою.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №407993936 від 13 грудня 2024 року ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належить на праві власності об`єкт нерухомого майна, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, яка була придбана ним 13 січня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу №13 від 13 січня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 .

При цьому в своїй заяві про вчинення злочину ОСОБА_5 вказує, що невідома особа користуючись підробленою ID-карткою на його ім`я зверталась від його імені до ОКП ЛОБ «БТІ та ЕО» для виготовлення технічного паспорту на його квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що такі дії спрямовані на заволодіння належною йому квартирою. Викладені в заяві обставини підтверджуються показами свідка ОСОБА_6 , наданими нею під час допиту 14 січня 2025 року.

При цьому з долучених до клопотання копій матеріалів дійсно вбачається, що наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою старшого дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 4 лютого 2025 року, з врахуванням постанови від 5 лютого 2025 року про внесення змін до такої, об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 01, власником якої є ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001019 від 2 грудня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відтак сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні дізнавача.

Завдання, для виконання якого дізнавач звертається з клопотанням може бути виконане. Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів, в тому числі для проведення криміналістичних експертиз.

Дізнавач довів, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, оскільки таке могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, бути об`єктом кримінально-протиправних дій.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого слідчим у клопотанні.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню вказаного речового доказу, який може бути знищений або відчужений, а також може привести до знищення слідів вчинення кримінального правопорушення на даному речовому доказі у разі проведення ремонтно-відновлюваних робіт такого власником.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речового доказу, який може бути знищений чи відчужений, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження, в тому числі відчуження та вчинення будь-яких інших реєстраційних дій (державної реєстрації прав) на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, власником якої є ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1