Справа № 386/1739/24
Провадження № 1-кс/386/283/24
УХВАЛА

Іменем України

25 грудня 2024 року

Слідчий суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ клопотання слідчого СВ Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Новоархангельського відділу Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000534 від 23.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся із зазначеним клопотанням, посилаючись на те, що у провадженні СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000534 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом того, що 22.12.2024 року близько 15:16 год. на проїзній частині вул. Чкалова, поблизу домоволодіння №100, в селищі Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області, було зупинено вантажний автомобіль марки Фольцваген з р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в якому на кузові перебували метрівки деревини різної породи в кількості близько 5 складометрів без належних документів. Виїздом на місце події та під час проведення огляду місця події, який було проведено 23.12.2024 року на проїжджій частині по вул. Чкалова, поблизу домоволодіння №100 в селищі Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області, було виявлено автомобіль Volkswagen LT 55 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в якому перебували метрівки дерев різної породи, кількістю 5 складометрів. Вказаний транспортний засіб з деревиною було вилучено та поміщено на територію СПД № 3 «селище Новоархангельськ» Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, за адресою смт. Новоархангельськ Голованівський район Кіровоградська область, вул. Слави, 19. Вказаний транспортний засіб відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , який перебував безпосередньо за кермом під час його зупинки працівниками поліції. Під час проведення опитування ОСОБА_5 було встановлено, що останній на прохання гр. ОСОБА_6 перевозив вказані дрова з колишньої вугільної бази до домоволодіння останнього. Вказані дрова ОСОБА_6 попередньо закупив в лісництві 06.12.2024 року та має відповідну товарно-транспортну накладну. Оглянувши вказану накладну було виявлено невідповідність породи деревини, автомобіля, а також водія, який здійснював такі перевезення, що ставить під сумнів походження вказаного документа. В результаті огляду вказані речі вилучено і постановою слідчого від 23.12.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Просить накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно з метою його збереження як речових доказів, із забороною відчуження, користування та розпорядження цим майном. Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Власник тимчасово вилученого майна не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив в частині накладення арешту на автомобіль відмовити, адже він ним використовувався на законних підставах і на прохання ОСОБА_6 та необхідний у його господарських справах. Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000534 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом того, що 22.12.2024 року близько 15:16 год. на проїзній частині вул. Чкалова, поблизу домоволодіння №100, в селищі Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області, було зупинено вантажний автомобіль марки Фольцваген з р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в якому на кузові перебували метрівки деревини різної породи в кількості близько 5 складометрів без належних документів.

В ході огляду місця події 23.12.2024 року на проїжджій частині по вул. Чкалова, поблизу домоволодіння №100 в селищі Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області, було виявлено автомобіль Volkswagen LT 55 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в якому перебували метрівки дерев різної породи, кількістю 5 складометрів. Вказаний транспортний засіб з деревиною було вилучено як тимчасово вилучене майно.

Під час проведення опитування ОСОБА_5 було встановлено, що останній на прохання гр. ОСОБА_6 перевозив вказані дрова з колишньої вугільної бази до домоволодіння останнього. Вказані дрова ОСОБА_6 попередньо закупив в лісництві 06.12.2024 року та має відповідну товарно-транспортну накладну.

При цьому надана накладна містить невідповідність породи деревини, автомобіля, а також водія, який здійснював такі перевезення.

Постановою слідчого від 23.12.2024 року автомобіль та метрівки деревини визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини третьої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт вилучених на місці події метрівок деревини різної породи кількістю 5 складометрів слідчий суддя враховує існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення і достатність доказів, які вказують на це, правову підставу для арешту майна та можливість його використання як речового доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для власників і третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а відтак вважає за необхідне клопотання в цій частині задовольнити, адже потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, а також буде виконане завдання, для виконання якого було подано клопотання.

Разом із цим, при вирішенні питання про арешт автомобіля марки «Volkswagen LT 55», слідчий суддя зазначає наступне.

Так, клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті є формою забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

На переконання слідчого судді доводи клопотання та додані до нього матеріали не містять достатньо даних, які вказують на відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, тому відсутні підстави для накладення арешту на майно.

Крім того, застосування арешту автомобіля марки «Volkswagen LT 55», на переконання слідчого судді, не відповідатиме критеріям розумності та співмірності обмеження прав та відповідно не виправдовує потреби досудового розслідування.

З цих підстав слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в частині арешту автомобіля марки «Volkswagen LT 55», що тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Отже клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на метрівки деревини різної породи, які виявлено та вилучено в ході огляду автомобіля Volkswagen LT 55 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , загальною кількістю 5 складометрів.

Відмовити у накладенні арешту на вантажний автомобіль Volkswagen LT 55 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 . Ухвала про арешт майна виконується негайно. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1