Справа № 545/5125/24
Провадження № 1-в/545/814/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава подання начальника ДУ «Крюковська виправна колонія №29» ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тахтаулове Полтавського району, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працював менеджером з продажу в ТОВ «Барос тряйд», інвалід дитинства ІІІ-Ї групи, раніше не судимого, засудженого: 10.02.2022 року Київським районним судом м. Полтави за ст.286-1 ч.3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати будь-якими транспортними засобами на 5 років 6 місяців, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Крюковська виправна колонія №29» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням, в якому просить замінити засудженому ОСОБА_5 невідбутий ним строк покарання більш м`яким. Подання мотивовано тим, що відбув 1/2 частину призначеного покарання та своєю поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення.

Представник адміністрації колонії подання підтримав, просив суд його задовольнити та замінити засудженому невідбуту ним частину покарання більш м`яким.

Засуджений подання підтримав.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував та вважає за можливе замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, оскільки ОСОБА_5 довів, що став на шлях виправлення.

Дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд доходить висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.(ч.3 ст.82 КК України).

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі (п.2 ч.4 ст.82 КК України).

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

При вирішенні даного питання судом враховуються положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 10.02.2022 року Київським районним судом м. Полтави за ст.286-1 ч.3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати будь-якими транспортними засобами на 5 років 6 місяців. Початок строку покарання - 10.02.2022 року, кінець строку покарання - 10.08.2027 року. Вирок набув чинності - 20.04.2022 року. Невідбута частина покарання - 02 роки 08 місяців 29 днів. Відбута частина покарання - 02 роки 09 місяців 01 день. Прибув до державної установи «Крюковська ВК-29» Полтавської області із УВП №23 м. Полтава 10.05.2022 року. До бухгалтерії установи надійшла постанова на користь ОСОБА_6 на суму 220300,00 грн., відшкодовано 1890,03 грн.; заборгованість 218409,97 грн. Достроково погашено на користь держави ВП № 69270164 на суму 1304,60 грн., ВП № 68920008 на суму 7808,60 грн.

Згідно ст.82 КК України підлягає заміні невідбутої частини покарання більш м`яким після відбуття 1/2 строку покарання, тобто після 10.11.2024 року.

До державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» прибув 10.05.2022 року.

За період відбування покарання характеризується позитивно. За виконання покладених обов`язків і дотримання встановлених правил поведінки ті внутрішнього розпорядку дня, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці на підставі Кримінально-виконавчого кодексу України має сім заохочень. Стягнень не має.

25.10.2024 року на засіданні комісії Крюковської ВК-29 прийнято рішення про направлення до Полтавського районного суду Полтавської області матеріалів про можливу заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_5 більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

На даний час відбув 1/2 частину призначеного строку покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення має ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

В той же час, однією із обов`язкових умов для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність засудженим, що він став на шлях виправлення.

За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується окрім зразкової поведінки, й сумлінним ставленням до праці за весь період перебування у виправній колонії, з урахуванням даних про особу.

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 фактично відбув 1/2 призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, за цей час сумлінно здійснював процес виправлення, протягом всього періоду перебування в установі відбування покарання має зразкову поведінку, добросовісно і сумлінно ставився до праці, постійно проявляв ініціативу та бажання працювати, за його бажанням стабільно залучався до робіт по благоустрою установи на безоплатній основі, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками, має позитивні плани на майбутнє та позитивні результати їх реалізації, готовий до змін, що вказує на те, що засуджений став на шлях виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Статтею 51 КК України визначено види покарань, які можуть бути застосовані судом, серед яких більш м`яким покаранням відносно позбавлення волі на певний строк є обмеження волі.

Відповідно до ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Отже, суд приходить до висновку, що подання начальника ДУ «Крюковська виправна колонія №29» про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 , підлягає задоволенню. Обставин, які виключають можливість відбування засудженим покарання у виді обмеження волі, відповідно до вимог ст. 61 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд вважає за необхідне, із застосуванням вимог ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання у виді обмеження волі засудженому час його перебування в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» з дня заміни невідбутої частини покарання до моменту набрання цієї ухвалою законної сили з розрахунку, що одному дню такого перебування відповідають 2 (два) дні обмеження волі.

На підставі наведеного та ст.ст.72, 82 КК України, керуючись ст.537,539 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Подання начальника ДУ «Крюковська виправна колонія №29» - задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 10.02.2022 року за ч.3 ст.286-1 КК України, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 7 (сім) місяців 28 (двадцять вісім) днів.

Направити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання час слідування під вартою з дня вступу ухвали в законну силу до дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі, відповідно до вимог ст. 72 КК України, ст. 58 КВК України, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1