Справа № 190/2763/24
Провадження №1-в/190/10/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника ПВК №122 - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. П`ятихатки в режимі відеоконференції справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія №122»,

про приведення вироку у відповідність до нового закону,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання щодо декриміналізації його діяннь на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» просив вирішити клопотання засудженого відповідно до вимог чинного законодавства та матеріалів особової справи.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого, оскільки воно є безпідставним.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що він відбуває покарання за вироком суду в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», що надає П`ятихатському районному суду право розглянути подане ним клопотання.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі. Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на суму 3895,20 грн. Подія злочину відбулася 07.07.2021 року. Вирок набрав законної сили 20.09.2021 року.

Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, остаточне покарання призначено на підставі ч.1 ст.71 КК України, - у виді 1 року 1 місяця обмеження волі. Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати. Згідно зазначеного вироку, своїми діями ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненне повторно, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 4431,77 грн. Подія злочину відбулася 13.11.2021 року. Вирок набрав законної сили 19.01.2022 року.

Згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 31.03.2022 року роз`яснено вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 09.12.2021 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК україни за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком від 19.08.2021 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту поміщення особи до установи виконання покарань.

Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавліення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2021 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 10887,67 грн. Подія злочину відбулася 18.11.2021 року. Вирок набрав законної сили 26.10.2022 року.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст.185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 року ця сума становила 2270,00 грн.

Враховуючи те, що згідно вироків Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2021 року, Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2021 року та Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року, ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що значно більші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння злочинів, відтак вчинені ним діяння є кримінально караними.

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_5 є таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо декриміналізації його діянь за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2021 року, вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2021 року та за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2022 року , - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1