ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000764, від 03.10.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь Донецької області, українки, громадянки України, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 111-1КК України,

ВСТАНОВИВ:

До 24 лютого 2022 року включно,громадянка України ОСОБА_5 займала посаду директора (завідуючого) комунального дошкільного навчального закладу ясла-садок №11 «Журавлик» Маріупольської міської ради Донецької області.

При цьому, ОСОБА_5 займаючи зазначену вище посаду та являючись службовою особою, керувалась у своїй діяльності чинним законодавством України про освіту, яке регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти. У зв`язку з чим, остання будучи обізнаною із засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності, які передбачені Законом України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VІІІ, достеменно знала, що до засад та принципів освіти в України належить виховання патріотизму, поваги до культурних цінностей Українського народу, його історико-культурного надбання і традицій, формування усвідомленої потреби в дотриманні Конституції та законів України, нетерпимості до їх порушення, формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психологічного насильства, а також дискримінації за будь-якими ознаками.

Крім того, ОСОБА_5 виконуючи обов`язки директора (завідуючого) закладу дошкільної освіти, керувалась у своїй діяльності положеннями Закону України «Про дошкільну освіту» від 01.04.2022 №2179-ІХ (зі змінами та доповненнями) та була обізнана, що згідно абзацу 2 ч.2 ст.3 Закону України «Про дошкільну освіту» держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної освіти в державних і комунальних закладах дошкільної освіти у межах державних вимог до змісту, рівня й обсягу дошкільної освіти (Базового компоненту дошкільної освіти).

Також, останній достеменно було відомо, що згідно положень ст. 7 вказаного вище Закону, завданнями дошкільної освіти є виховання у дітей любові до України, шанобливого ставлення до родини, поваги до народних традицій і звичаїв, державної мови, регіональних мов або мов меншин та рідної мови, національних цінностей Українського народу, а також цінностей іншій націй і народів, свідомого ставлення до себе, оточення та довкілля.

Відповідно до вказаного, в ході виконання своїх службових обов`язків, ОСОБА_5 керувалась Базовим компонентом дошкільної освіти (Державний стандарт дошкільної освіти) (далі - Державний стандарт), затверджений наказом Міністерства освіти та науки України від 12.01.2021 №33, згідно положень якого Базовий компонент дошкільної освіти - це державний стандарт (далі - Стандарт), що визначає вимоги до обов`язкових компетентностей та результатів освіти дитини дошкільного віку (6 (7) років), а також умови, за яких вони можуть бути досягнуті відповідно до міжнародних стандартів якості освіти. Державний стандарт, орієнтований на збагачення виховних традицій українського суспільства сучасними досягненнями та прогресивними світовими тенденціями у сфері освіти. Дошкільна освіта є невід`ємним складником та першим рівнем у системі освіти (нульовий рівень Національної рамки кваліфікацій), стартовою платформою особистісного розвитку дитини.

Таким чином, ОСОБА_5 усвідомлювала значення дошкільної освіти для дитини та її вплив на формування у дитини світогляду та відношення до батьківщини, а також була обізнана, що здійснення освітньої діяльності в закладах дошкільної освіти в Україні проводиться на підставі зазначених вище нормативно-правових актів та у відповідності до Державного стандарту дошкільної освіти, в основу якого покладено традиційні для дошкільної освіти ідеї гуманістичної педагогіки, спрямоване на гуманне ставлення до дитини, теорії природо відповідності, за якою дитині треба розвивати задатки та здібності, зберігаючи її природу, ідеї про патріотичне та громадянське виховання.

Разом з тим, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та окупації м. Маріуполь Донецької області ОСОБА_5 продовжила виконувати обов`язки директора (завідуючого) комунального дошкільного навчального закладу ясла-садок №11 «Журавлик» Маріупольської міської ради Донецької області.

В подальшому, 30.11.2022 на території окупованого м. Маріуполь окупаційною адміністрацією держави-агресора створене так зване «Муниципальное бюджетное дошкольное образовательное учреждение «ЯСЛИ-САД №150 «Изюминка» комбинированного типа города Мариуполя» (юридична адреса: м. Маріуполь, вул. Казанцева, буд. 31А; ОГРН наданий окупаційною адміністрацією держави агресора: 184; індивідуальний податковий номер наданий окупаційною адміністрацією держави агресора: 51; керівник/завідуючий: ОСОБА_5 ; відомості про види діяльності організації у відповідності з даними ЄДРЮО (рус. ЕГРЮЛ): основний код 85.11: освіта дошкільна).

Згідно сайту www.rbc.com станом на 16 серпня 2023 року організація здійснює свою діяльність.

При цьому, згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про дошкільну освіту» від 11.07.2001 №2628-ІІІ (зі змінами та доповненнями) заклад дошкільної освіти - начальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту.

В свою чергу, ОСОБА_5 , розуміючи, що територія міста Маріуполь Донецької області окупована і протиправно встановлено владу окупаційної адміністрації держави-агресора, знаючи, що заклади дошкільної освіти в Україні здійснюють свою діяльність за українським законодавством, зокрема відповідно до Державного стандарту дошкільної освіти, діючи умисно, з метою завдання шкоди Україні, реалізуючи рішення та дії держави-агресора, спрямовані на організацію освітнього процесу, впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти на захоплених рф територіях Донецької області, добровільно погодилася на пропозицію невстановлених представників так званої «адміністрації м. Маріуполя», щодо незаконного призначення її «директором» у так званому «Муниципальному бюджетному до школьному образовательному учреждении «ЯСЛИ-САД №150 «Изюминка» комбинированного типа города Мариуполя».

Усвідомлюючи все вищевикладене, а також, злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, діючи з прямим умислом, не пізніше 21.07.2023, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - міста Маріуполь Донецької області, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти на захоплених рф територіях Донецької області, а також з метою вчинення умисних дій спрямованих на руйнування системи освіти, як фахової української, тобто державної освіти в цілому - не маючи законних підстав та повноважень, перебуваючи на посаді директора запровадила в так званому «Муниципальному бюджетному дошкольному образовательному учреждении «ЯСЛИ-САД №150 «Изюминка» комбинированного типа города Мариуполя» навчальні програми держави агресора та побудувала навчальний процес за стандартами освіти держави-агресора.

В свою чергу, у відповідності до статті федерального конституційного закону «о принятии в российскую федерацию донецкой народной республики и образования в составе российской федерации нового субъекта - донецкой народной республики» от 04.10.2022 №5-ФКЗ (погоджений державною думою рф 03.10.2022 та погоджений 04.10.2022 радою федерації) (далі - закон №5-ФКЗ) донецька народна республіка приймається до російської федерації у відповідності з конституцією російської федерації та статею 4 федерального конституційного закону від 17.12.2001 №6-ФКЗ «О порядке принятия в российскую федерацию и образования в ее составе нового субъекта российской федерации».

Так, згідно частини 1 статті 4 закону 5-ФКЗ законодавчі та інші нормативні правові акти російської федерації діють на території донецької народної республіки з дня прийняття в російську федерацію донецької народної республіки і створення у складі російської федерації нового суб`єкту, якщо інше не передбачене дійсним федеральним конституційним законом.

В свою чергу, згідно ч.4 ст. 10 федерального закону «Об образовании в Российской Федерации» від 29.12.2012 №273-ФЗ (в редакції від 04.08.2023) (далі - Закон №273-ФЗ) в російській федерації встановлюються наступні рівні загальної освіти: 1) дошкільна освіта; 2) начальна загальна освіта; 3) основна загальна освіта; 4) середня загальна освіта.

Також, згідно п.1 ч.1 ст. 10 Закону 273-ФЗ система освіти включає в себе федеральні державні освітні стандарти і федеральні державні вимоги, освітні стандарти і самостійно встановлені вимоги, освітні програми різних видів, рівня та/або спрямування.

В свою чергу, федеральні державні освітні стандарти (далі - ФДОС) - це сукупність вимог, обов`язкових при реалізації основних освітніх програм початкового загального, основного загального, середнього (повного) загального, початкового професійного, середнього професійного і вищого професійної освіти освітніми закладами, які мають державну акредитацію.

Так, згідно наказу міністерства освіти і науки російської федерації від 17.10.2013 №1155 (зі змінами та доповненнями від 21.01.2019), зареєстрованого в міністерстві юстиції російської федерації від 14.11.2013 №30384, затверджено ФДОС дошкільної освіти.

У відповідності п.1.1 розділу 1 «Загальні положення» вказаний ФДОС дошкільної освіти (далі - Стандарт) являє собою сукупність обов`язкових вимог до дошкільної освіти. Предметом регулювання Стандарту являються відносини в галузі освіти, що виникають при реалізації освітньої програми дошкільної освіти (далі - Програма).

Згідно п.п.5 п.1.6 Стандарту його дія направлена на вирішення задач, серед яких зокрема об`єднання навчання і виховання в цілісний освітній процес на основі духовно-моральних і соціокультурних цінностей і прийнятних в суспільстві правил та норм поведінки в інтересах людини, родини, суспільства.

Відповідно до п.п.1 п.1.7. Стандарту він являється підставою для розробки Програми.

В свою чергу, згідно п.2.6. розділу ІІ «Вимоги до структури освітньої програми дошкільної освіти та її об`єму» Стандарту програми повинні забезпечувати розвиток особистості дітей в наступних освітніх галузях: 1) соціально-комунікативний розвиток; 2) пізнавальний розвиток; 3) мовний розвиток; 4) художньо-естетичний розвиток; 5) фізичний розвиток.

Згідно того ж підпункту Стандарту пізнавальний розвиток передбачає, серед іншого, формування первинних уявлень дитини про малу родину й вітчизну, уявлення про соціокультурні цінності народу про вітчизняні традиції та свята.

Так, 25.11.2022 наказом міністерства просвіти російської федерації №1028 затверджена «федеральна освітня програма дошкільної освіти» (далі - федеральна програма) (зареєстровано в міністерстві юстиції російської федерації 28.12.2022, реєстраційний номер 71847). Згідно п. 3 розділу І «загальні положення» федеральна програма визначає єдині для російської федерації базові об`єми та зміст дошкільної освіти, освоєні учнями в організаціях, що здійснюють освітню діяльність, й заплановані результати освоєння освітньої програми. Федеральна програма розроблена у відповідності з ФДОС дошкільної освіти.

Відповідно до п.4 федеральної програми ФДОС дошкільної освіти та федеральна програма являються основою для самостійної розробки та затвердження освітніх програм дошкільної освіти, обов`язкова частина яких повинна відповідати федеральній програмі й оформлюється у вигляді посилання на неї.

У відповідності до п.14.1 розділу ІІ «Цільовий розділ федеральної програми» цілю федеральної програми є усесторонній розвиток дитини в період дошкільного дитинства з урахуванням вікових та індивідуальних особливостей на підставі духовно-моральних цінностей російського народу, історичних і національно-культурних традицій. До традиційних російських духовно-моральних цінностей відноситься, серед іншого: патріотизм, громадянськість, служінні вітчизні і відповідальність за його судьбу, історична пам`ять і приємність поколінь, єдність народів росії.

Згідно п. 14.2. федеральної програми, її ціль досягається через вирішення такої задачі як залучення дітей (у відповідності до вікових особливостей) до базових цінностей російського народу.

В свою чергу, 15.3.3. п. 15.3. «Заплановані результати в дошкільному віці» к шести рокам дитина проявляє духовно-моральні якості і основи патріотизму в процесі ознайомлення з видами спорту й досягненнями російських спортсменів.

Пункт 17 Розділу ІІІ «Змістовний розділ федеральної програми» федеральної програми передбачає задачі та зміст освіти (навчання та виховання) по освітнім галузям, зокрема в п. 17.2. зазначається, що в кожній освітній галузі сформовані завдання і зміст освітньої діяльності, передбачені для освоєння в кожній віковій групі дітей у віці від 2 місяців до семи-восьми років. Представлені завдання виховання, направлені на доручення дітей к цінностям російського народу, формування у них ціннісного відношення до оточуючого світу.

Зокрема, п. 18.6.2. федеральної програми передбачає, що у дітей у віці від 5 років до 6 років в галузі формування основ громадянськості і патріотизму педагог виховує поважне відношення до вітчизни - росії. Розширяє уявлення про державні символи росії - герб, прапор, гімн, знайомить з історією їх виникнення у доступні для дітей формі. Збагачує уявлення дітей про державні свята: день росії, день народного єднання, день державного прапору російської федерації, день захисника вітчизни, день перемоги.

п. 18.7.2. федеральної програми передбачає, що у дітей у віці від 5 років до 6 років в галузі формування основ громадянськості і патріотизму педагог знайомить дітей, серед іншого, зі святом «день добровольця (волонтера) в росії».

У відповідності до п.п. 29.1. п. 29 «федеральна робоча програма виховання» передбачає, що програма виховання основана на впровадженні національного виховного ідеалу, який розуміється як найвища ціль освіти, моральне (ідеальне) уявлення про людину. Під вихованням розуміється діяльність направлена на розвиток особистості, створення умов для самовизначення і соціалізації учнів на основі соціокультурних, духовно-моральних цінностей й прийнятих в російському суспільстві правил і норм поведінки в інтересах людини, родини, суспільства та держави, формування у учнів почуття патріотизму, громадянськості, поваги до пам`яті захисників вітчизни і подвигам героїв вітчизни, тощо.

Згідно п.п. 29.2.2.1. федеральної програми, ціль патріотичного напрямку виховання - сприяти формування у дитини особистої позиції наслідника традицій і культури, захисника вітчизни і творці, відповідальність за майбутнє своєї держави. Патріотичний напрямок виховання базується на ідеї патріотизму як морального почуття, яке виростає з культури людського буття, особливостей образу життя і її укладу, народних і сімейних традицій.

Пункт 36.1 пункту 36 «федеральний календарний план виховної роботи» федеральної програми передбачає, що план являється єдиним для дошкільного навчання.

При цьому, п. 36.4 передбачає примірний перелік основних державних і народних свят, пам`ятних дат в календарному плані виховної роботи в дошкільній освіті, зокрема передбачено святкування наступних свят: день захисника вітчизни; день з`єднання Криму з росією (рекомендовано включати в план виховної роботи з дошкільниками регіонально та/або ситуативно); день руської мови; день державного прапору російської федерації; день народного єднання; день державного герба російської федерації день добровольця (волонтера) в росії, день героїв вітчизни, день конституції російської федерації.

Так, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого протиправного наміру, направленого на здійснення дій спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі дошкільної освіти, визначених «Федеральным законом «Об образовании в Российской Федерации» від 29.12.2012 № 273-ФЗ, будучі службовою особою, організувала навчальний процес, який відповідає стандартам освіти держави-агресора, зазначеним у ФГОС 1155 та забезпечила здійснення навчання учнів у так званому «Муниципальному бюджетному до школьному образовательному учреждении «ЯСЛИ-САД №150 «Изюминка» комбинированного типа города Мариуполя» за підручниками та освітньою програмою рф.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується в колабораційній діяльності, тобто у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо неї кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, ухвалою суду від 24.01.2025 прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинувального акта та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченої. У зв`язку з цим обвинувачену ОСОБА_5 не допитано судом в якості обвинуваченої по суті пред`явленого їй обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України , цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Обвинувачена ОСОБА_5 , будучи обізнана, що стосовно неї розпочато кримінальне провадження та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явилася, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр», оголошення про її виклик також публікувались на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора .

У судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 зазначив, що судове провадження не повинно було проводитися за процедурою спеціального судового провадження, оскільки обвинувачена не знала та не могла знати про розпочате кримінальне провадження по відношенню до неї. Крім цього, стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не доведено винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України, оскільки жодного належного та допустимого доказу стороною обвинувачення не надано. Просив суд визнати ОСОБА_5 невинною та виправдати її на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Суд вважає ці доводи таким, що не заслуговують на увагу, з огляду на ті обставини, що у даному кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування, у подальшому спеціальне судове провадження, що передбачає можливість відповідно до ст. 323 КПК України проведення його за відсутності обвинуваченого. Крім того, під час як досудового розслідування, так і під час судового розгляду захист інтересів обвинуваченої здійснював захисник ОСОБА_4 , який знайомлений із матеріалами кримінального провадження в повному обсязі, а тому будь яких порушень прав ОСОБА_5 не було.

Дослідивши наявні у провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

Зокрема вина обвинуваченої ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, документами, в яких викладені та посвідченні відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.08.2023, відповідно до якого, свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на фото №1 впізнає ОСОБА_5 , яка під час окупації регіону зс рф, працевлаштувалась завідувачем у ДНЗ № 150 «Родзинка» в м. Маріуполі Донецької області під керівництвом окупаційної адміністрації.

(Т № 2, а.с.62-64)

Копією протоколу огляду від 01.08.2023 відеозапису, який розміщений на російському онлайн-сервісі для хостингу та перегляду відео «RUTUBE» тривалістю 02 хвилини 29 секунд під назвою «Для воспитанников ясли-сада «Изюминка» провели праздник». На вказаному відео ОСОБА_5 надає інтерв`ю російським ЗМІ як «Инна Шеханина заведующая детским садом № 150» та говорить про необхідність проведення свят для дітей задля їх розвитку та гарного дитинства. Крім того під вказаним відео розміщено напис: «Фестиваль добра» проводит праздники для юных жителей Республики на постоянной основе. Цель проекта - помочь детям и подросткам, пережившим боевые действия, преодолеть стресс через совместную игровую и развивающую деятельность с наставниками. Вместе с волонтерами танцевали, играли, пели и воспитанники ясли - сада № 150 в Мариуполе» (мовою оригіналу). На вказаному відео, свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_6 впізнає ОСОБА_5 яка під час окупації регіону зс рф, працевлаштувалась завідувачем у ДНЗ № 150 «Родзинка» в м. Маріуполі Донецької області під керівництвом окупаційної адміністрації.

(Т № 2, а.с. 65-69)

Випискою від 02.08.2023 з «Всероссийская система данных о компаниях и бизнесе «Зачестныйбизнес» (мовою оригіналу), відповідно до якого «Муниципалное бюджетное дошкольное образовательное учреждение «Яслы-Сад № 150 «Изюминка» комбинированого типа администрации города Мариуполь» має юридичну адресу: Донецкая Народна Республика, г.о. Мариупольский, г. Мариуполь, Казанцева, д. 31-А, получен 30.11.2022, руководитель юридического лица: заведующая ОСОБА_7 (мовою оригіналу).

(Т № 2, а.с. 70-72)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.08.2023, відповідно до якого, свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на фото №3 впізнає ОСОБА_5 , яка під час окупації регіону зс рф, працевлаштувалась завідувачем у ДНЗ № 150 «Родзинка» в м. Маріуполі Донецької області під керівництвом окупаційної адміністрації.

(Т № 2, а.с. 74-76)

Випискою з «Единого государственного реестра юридических лиц» (мовою оригіналу) від 16.08.2023, відповідно до якої ОСОБА_5 є особою, яка може самостійно без довіреності діяти від імені юридичної особи, а саме «Муниципалное бюджетное дошкольное образовательное учреждение «Яслы-Сад № 150 «Изюминка» комбинированого типа администрации города Мариуполь» має юридичну адресу: донецкая народна республика, г.о. Мариупольский, г.Мариуполь, ул. Казанцева, д. 31-А та остання є завучем вказаного закладу.

(Т № 2, а.с. 77-81)

Висновком експерта від 15.09.2023 № СЕ-19/111-23/46693-ФП, відповідно до якого у відео-файлі «Для воспитаников ясли-сада «Изюминка» провели праздник.mp3», зображені у протоколі огляду від 01.08.2023 на 4 арк. та у наданій в якості порівняльного зразка громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 копії картки про отримання паспорта громадянкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображена одна й та ж сама особа.

(Т № 2, а.с. 87-95)

Отже, з метою винесення справедливого судового рішення та захисту прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку, що в основу вироку необхідно покласти вищевказані письмові докази у справі.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу злочину, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Враховуючи вимоги до вмотивованості судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити таке. У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого звертається увага на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У рішеннях ЄСПЛ ( «Салов проти України», «Серявін та інші проти України» та ін.) склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Отже, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібраними по справі доказами поза межами розумного сумніву підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, за ознаками колабораційної діяльності, тобто у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваної або обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Про час та дату всіх судових засідань ОСОБА_5 повідомлялась у передбачений законом спосіб через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр», оголошення про її виклик, також, публікувались на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора .

При призначенні виду покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», повинен дослідити дані про особу обвинуваченого, з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, її минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), її матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст. 12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 діяння, передбачене ч. 3 ст. 111-1 КК України, відноситься до категорії не тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлені.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції встановленої ч. 3 ст. 111-1 КК України з позбавленням права обіймати посади в навчальних та освітніх закладах.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_5 , не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_5 на підставі ст. 124 КПК України.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373-376КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в навчальних та освітніх закладах строком на 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання для виконання вироку.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 за проведення судово-портретної експертизи №СЕ-19/111-23/46693-ФП від 15.09.2023 - 3 824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя ОСОБА_1