Справа №:755/4810/25
Провадження №: 1-кс/755/1101/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000320, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000320, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що невстановлена група осіб самовільно побудувала нежитлову будівлю на самовільно зайнятій земельній ділянці територіальної громади м. Києва, а також, шляхом підробки та подальшого використання підроблених офіційних документів здійснили державну реєстрацію права власності на вказану будівлю із подальшим розпорядженням майновими правами на неї на власний розсуд.

Зокрема встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 800000000:66:044:0023 загальною площею 0,0207 га, розташована по АДРЕСА_1 .

Вказана земельна ділянка сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на території кадастрового кварталу 66:044, обмеженого вулицею Маланюка Євгена, вулицею Каховською та вулицею Челябінською у Дніпровському районі м. Києва, що розроблена КП «Київський інститут земельних відносин» та зареєстрована як об`єкт речового права в Дніпровському земельному кадастрі 03.12.2021 року.

За інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), наданої в листі-відповіді за вих. № 057-1803 від 12.02.2025, земельна ділянка з кадастровим номером 800000000:66:044:0023 жодній фізичній чи юридичній особі у власність чи користування не виділялась, відповідні рішення не приймались. Дане свідчить про те, що забудова земельної ділянки з кадастровим номером 800000000:66:044:0023 за відсутності рішення власника про її виділення для даної мети певній особі є самовільним будівництвом на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Крім того, згідно інформації Департаменту сервісних послуг ДІАМ України, наданої у лист-відповіді за вих. № 766/03/18-25 від 14.02.2025 року, в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, а також на паперових носіях, наявних в ДІАМ, відсутні документи (дозволи, декларації) містобудівного характеру щодо об`єкта забудови за адресою: АДРЕСА_1, літера «Ю», яка б знаходилась на земельній ділянці 800000000:66:044:0023.

З аналізу інформації із листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), що надійшов до Дніпровської окружної прокуратури м. Києва за вх. № 1182-25 від 14.02.2025, вбачається, що в Департаменті також відсутні відомості про присвоєння поштової адреси, а також щодо надання чи погодження дозвільної містобудівної документації на об`єкт містобудування, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:66:044:0023.

За інформацією КП КМР «КМ БТІ» (лист-відповідь № 062/14-1885 від 20.02.2025) об`єкт нерухомості, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, літера «Ю», не реєструвався та не інвентаризувався.

Проведеним візуальним оглядом земельної ділянки з кадастровим номером 800000000:66:044:0023 встановлено наявність на ній нежитлової будівлі, орієнтовною площею 97,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на вкладене, побудований на земельній ділянці 800000000:66:044:0023 об`єкт нерухомості в експлуатацію не вводився, а відтак, є самочинним будівництвом.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно протоколу огляду веб-ресурсу, а саме застосунку «Google Earth Pro» від 10.02.2025 року, та інформації Державного космічного агентства України, земельна ділянка забудована (побудована нежитлова будівля) у період з грудня 2017 по травень 2018 року. У період з травня 2018 року по жовтень 2018 року, навколо самовільно побудованої будівлі облаштовано територію необхідну для обслуговування будівлі з комерційною метою.

Згідно інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено наступне:

- первинна реєстрація нежитлової будівлі (реєстраційний номер 000) за адресою: АДРЕСА_1, літера «Ю» проведена 30.10.2020 державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 за заявою представника ТОВ «Буд Торг ЛТД» ОСОБА_5 . Підставою для державної реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна в ДРРП зазначено: технічний паспорт № 1098-д/20 від 15.09.2020, довідка про підтвердження поштової адреси № 1098/2 від 15.09.2020, довідка про показники об`єкта нерухомого майна № 1098/1 від 15.09.2020, що видані ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарна експертиза»;

- 09.12.2020 року вказана будівля за договорами купівлі-продажу № 4826 та № 4827, посвідчених приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 , переходить у власність ТОВ «БК Буд Механізація»;

- 06.07.2022 року ТОВ «БК Буд Механізація» продає вказану будівлю ТОВ «Метр А1».

Згідно наявної у матеріалах кримінального провадження відповіді на запит слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві у м. Києві за вих. № 62 від 28.02.2025, дійсним користувачем будівлі, що зареєстрована на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:66:044:0023 на даний час є ТОВ «ЖК Сервіс Груп», який користується будівлею на підставі договору оренди від 01.10.2022, укладеного із ТОВ «Метр1».

Таким чином, було встановлено, що невстановлені особи, ймовірно по замовленню керівництва ТОВ «Буд Торг ЛТД», за відсутності правоустановчих документів на земельну ділянку та дозвільних документів у сфері містобудування, у 2017-2018 роках самовільно зайняли земельну ділянку з кадастровим номером 800000000:66:044:0023, та побудували на ній нежитлову будівлю площею 97,3 кв.м., яку в подальшому продали іншій особі.

Постановою слідчого самовільно зайнята та забудована земельна ділянка територіальної громади міста Києва з кадастровим номером 800000000:66:044:0023 та нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1, літера «Ю», площею 97,3 кв.м., з реєстраційним номером 000, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, зазначивши, що позицію викладену у клопотанні підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності власника майна.

Вивчивши зміст клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000320, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України. Процесуальне керівництво здійснює Дніпровська окружна прокуратура м. Києва. Кримінальне провадження зареєстроване за фактом того, що на території Дніпровського району м. Києва (вул. Каховська, 60) групою осіб за попередньою змовою шляхом підробки та подальшого використання підроблених офіційних документів здійснено ряд дій, внаслідок яких відбулась реєстрація права власності на нежитлову будівлю із подальшим розпорядженням майновими правами на неї на власний розсуд (ЄО 5303). Крім того, в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що на земельній ділянці із кадастровим номером 800000000:66:044:0023 наявна нежитлова будівля орієнтовною площею 97,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1, літера «Ю», при цьому за наявною інформацією від уповноважених органів, дозвільної містобудівної документації на погодження будівництва вказаного об`єкта не надавалось, а також земельна ділянка із кадастровим номером 800000000:66:044:0023 жодній особі у власність чи користування не надавалась, тож з огляду на викладене, збудована нежитлова будівля є самочинним будівництвом.

Прокурор, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 800000000:66:044:0023 та зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нежитлову будівлю, загальною площею 97,3 кв.м., адреса розташування якої: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

В обґрунтування посилається на те, що вказана земельна ділянка, у визначеному законом порядку, нічому не виділялась, зайнята самовільно, що відповідно свідчить і про незаконне будівництво нежитлової будівлі.

Відповідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а арешт є заходом забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частинами 1, 3 ст. 132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом. Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки, майно, на яке просить накласти арешт прокурор, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні; зважаючи на те, що незастосування накладення арешту може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню; та беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

Водночас слідчий суддя враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, з метою збереження речових доказів. За таких обставин, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000320, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України, на об`єкти нерухомого майна, шляхом заборони розпорядження, а саме:

- нежитлову будівлю, загальною площею 97,3 кв.м., адреса розташування якої: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000);

- земельну ділянку з кадастровим номером 800000000:66:044:0023, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,02207 га.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1