ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/878/25
Провадження № 1-в/210/213/25
У Х В А Л А

іменем України

10 квітня 2025 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника ДУ «КВК №80» ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні захисник та засуджений, кожен окремо, заяву підьтримали, просили задовольнити.

Прокурор вважав заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник ДУ «КВК (№80)» покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2021 року з урахуванням вироку Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2021 року за ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 199, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 13.02.2025 року, кінець строку - 25.01.2026 року.

Згідно з комісійним висновком від 26.02.2025 щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 згідно якого із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений набрав 56 балів з мінімально необхідних 64, тому вважається таким, що не довів своє виправлення.

Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_4 за час відбування покарання стягнень не має, має 2 заохочення в 2023 та 2024 роках.

З довідки про доходи встановлено, що ОСОБА_4 за період з 01.09.2024 року по 28.02.2025 року не був залучений до праці.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Крім того, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засуджених обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з досліджених матеріалів убачається, що за весь час відбуття покарання поведінка засудженого була пасивною, лише в 2023 та 2024 роках з метою стимулювання його поведінки ОСОБА_4 отримував заохочення.

Суд враховує, що з часу відбування покарання у ОСОБА_4 відбувалися прояви як пасивної так і позитивної поведінки. Втім, наявність заохочень, які були застосовані до ОСОБА_4 протягом всього періоду відбування покарання, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_4 змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

Крім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_4 засуджений за тяжкий злочин, вчинений проти власності та неодноразово судимий за злочини проти власності.

За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого ОСОБА_4 , суд вважає, що обставини, які наведені вище, не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що останній дійсно став на шлях виправлення і, таким чином, не вбачається достатніх підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали суду проголошено 14.04.2025 року о 10-15 годині.

Суддя: ОСОБА_1