УХВАЛА

Іменем України

13 серпня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 , дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 08 березня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за таких обставин.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в порушення вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про оборону України", ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, у невстановлений час, але не пізніше ніж о 12-й годині 16 січня 2023 року, самовільно залишив місце служби - підрозділ військової частини, що дислокувався в АДРЕСА_3 та до 22 жовтня 2023 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 грудня 2023 року.

За ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2023 року відносно ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 лютого 2024 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 квітня 2024 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2024 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 липня 2024 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 липня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 вересня 2024 року.

Прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення застави. Клопотання обґрунтовував тим, що на даний час є необхідність у продовженні дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, так як він обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та був відсутній на військовій службі у військовій частині, починаючи з 16 січня 2023 року до моменту його затримання, тобто до 22 жовтня 2023 року; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він обвинувачується у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є для нього стримуючим фактором, який позбавляє можливості продовжити вчинення кримінального правопорушення. Тому, враховуючи наведені обставини, характер і тяжкість злочину, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_4 вже тривалий час перебуває під вартою, має постійне місце проживання, у нього міцні соціальні зв`язки, крім того прокурором тривалий час не була забезпечена явка свідків для їх допиту в судовому засіданні, у зв`язку з чим просив суд відмовити прокурору у задоволенні його клопотання та змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за постійним місцем проживання і при цьому також просив врахувати, що в даному випадку до обвинуваченого може бути застосований альтернативний запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з позицією свого захисника і також просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, і при цьому він зобов`язується виконувати всі обов`язки, які на нього будуть покладені судом.

Вислухавши думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого, який має дві непогашені судимості за корисливі кримінальні правопорушення і на даний час не відбув покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року у вигляді одного року і одного місяця обмеження волі, свідчать про наявність ризиків, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушеннячи продовжити вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час з 22 жовтня 2023 року перебуває під вартою, судові засідання у цьому кримінальному провадженні двічі були відкладені у зв`язку з неявкою прокурора і тричі судові засідання були відкладені у зв`язку з незабезпеченням стороною обвинувачення явки свідків до суду для їх допиту, то, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, суд вважає за можливе змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його постійного проживання: АДРЕСА_1 , оскільки, на думку суду, такий вид запобіжного заходу на даному етапі судового розгляду буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон.

У зв`язку з викладеним, клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_3 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_3 залишити без задоволення.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_3 на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 20-ї години до 07-ї години.

Зобов`язати ОСОБА_4 з`являтися за кожною вимогою до суду.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон.

Виконання ухвали в частині контролю за дотриманням ОСОБА_4 умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту доручити Дніпровському управлінню поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом визначити до 12 жовтня 2024 року.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії ухвали суду.

Головуючий - суддяОСОБА_6