БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/2785/24
Провадження № 1-кс/497/992/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд скарги

25.11.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Болградської окружної прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2024 року через «Елетронний суд» надійшла скарга ОСОБА_5 , подана його представником - адвокатом ОСОБА_6 , якою заявник просить:

1) Визнати протиправною відмову Болградської окружної прокуратури Одеської області у задоволені заяви ОСОБА_5 про скасування арешту.

2) Скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , накладений на підставі постанови Прокуратури Болградського району від 07.10.2004 року, зокрема, скасувати арешт на: «невизначене майно, земельний сертифікат на земельну долю / пай/, Земельний сертифікат на земельну долю /пай/ по СПК «Жовтневе» Болградського района Одеської області на ім`я ОСОБА_5 ОД НОМЕР_1 ».

3)Розглянути дану скаргу за відсутності ОСОБА_5 та його представника.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 3 жовтня 2024 року під час наміру вчинити нотаріальну дію, ОСОБА_5 стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про арешт нерухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності. Зокрема, наявний наступний запис:

Тип обтяження: арешт нерухомого майна;

Реєстраційний номер обтяження: 1373709;

Зареєстровано: 13.10.2004 09:09:38 за №1373709 реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора, 68700, АДРЕСА_1 , (04846) 4-37-44;

Підстава обтяження: постанова, б/н, 07.10.2004, Прокуратура Болградського району

Об`єкт обтяження: невизначене майно, земельний сертифікат на земельну долю/пай/, Земельний сертифікат на земельну долю /пай/ по СПК «Жовтневе» Болградського района Одеської області на ім`я ОСОБА_5 ОД 0297391 №1191.

Власник; ОСОБА_5 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду

Заявник; Болградська районна державна нотаріальна контора

Із Інформаційної довідки вбачається, що на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 на праві приватної власності накладено арешт на підставі постанови Прокуратури Болградського районну № б/н від 07.10.2004 року.

Звертає увагу на те, що з моменту винесення вищезазначеної постанови пройшло 20 (двадцять) років.

Відомості про кримінальну справу/кримінальне провадження в рамках якої/якого було винесено постанову про накладення арешту у ОСОБА_5 відсутні.

Копія постанови про накладення арешту ОСОБА_5 не вручалась.

ОСОБА_5 не притягався до кримінальної відповідальності в рамках кримінальної справи/кримінального провадження по яких накладено вищезазначений арешт.

Стверджує, що наявність зазначеного арешту створює перешкоди у розпорядженні майном, яке належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, та суттєво порушує його права, визначенні Конституцією України, Цивільним кодексом України та іншими законами.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 подано до Болградської окружної прокуратури заяву, в якій викладено прохання: скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , накладений на підставі постанови Прокуратури Болградського району від 07.10.2004 року, зокрема, скасувати арешт на: «невизначене майно, земельний сертифікат на земельну долю /пай/, Земельний сертифікат на земельну долю /пай/ по СПК «Жовтневе» Болградського района Одеської області на ім`я ОСОБА_5 ОД НОМЕР_1 »; направити постанову про скасування арешту на адресу державного реєстратора для її виконання; про результати розгляду заяви повідомити заявника шляхом надсилання сканкопії листа на електрону пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

13 листопада 2024 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до Бjлградської окружної прокуратури Одеської області із адвокатським запитом в якому було викладено прохання надати інформацію про результати розгляду заяви ОСОБА_5 (вихідний № 08-10 від 8 жовтня 2024 року).

18 листопада 2024 року на електрону пошту адвоката надійшли відповіді Болградської окружної прокуратури Одеської області № 57-5153ВИХ-24 від 18.11.2024 року та № 57-4826ВИХ-24.

Із вказаних відповідей вбачається, що Болградська окружна прокуратура відмовилася скасовувати арешт.

У вказаних відповідях Болградською окружною прокуратурою Одеської області повідомлено, що у провадженні Болградської окружної прокуратури відсутні кримінальні провадження (справи) у яких ОСОБА_5 повідомлялось про підозру, а також дані про накладення арешту на його майно.

Також у відповіді вказано, що відповідно до вимог діючого Кримінального процесуального кодексу України скасування арешту майна здійснюється за клопотанням власників майна, яке розглядається слідчим суддею або судом.

Одночасно, роз`яснено, що згідно до вимог ст.ст.303-307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду за правилами судового розгляду.

Враховуючи вище викладене, Болградською прокуратурою повідомлено про те, що ОСОБА_5 має право звернутися із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора до місцевого суду.

Заявник вважає, що відмова Болградської окружної прокуратури у задоволенні заяви ОСОБА_5 є протиправною оскільки із інформаційної довідки з реєстру нерухомого майна арешт накладено на підставі постанови Прокуратури Болградського районну від 7 жовтня 2004 року № б/н. Таким чином, арешт органом прокуратури було накладено у порядку, передбаченому КПК України, 1960 року.

Частиною 1 ст. 174 КПК України, 2012 року передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до п. 9 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 126 КПК України, 1960 року, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Таким чином, в силу п. 9 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, 2012 року питання щодо скасування арешту повинно вирішуватися відповідно до норм ст. 126 КПК України, 1960 року.

Частина 2 статті 236 КПК України 1960 року передбачає, що дії прокурора можуть бути оскаржені до суду.

З цих підстав заявник просить скаргу задовольнити.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 22.11.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 25.11.2024 року о 10:30 годині, про що були сповіщені сторони кримінального провадження (а.с.19), про що сповіщені учасники судового процесу (а.с.20).

В судове засідання 25.11.2024 року:

-заявник не прибув, наполягав на задоволенні скарги. Пояснив, що в 2004-2005 році була кримінальна справа відносно нього, яка рішенням суду була закрита. Про наявність арешту він не знав, і його ніхто не повідомляв;

-представник заявника не прибув, у скарзі зазначив клопотання про проведення судового розгляду у його відсутність (а.с.4);

- прокурор заперечував щодо першого пункту скарги, який стосується протиправної відмови прокуратури, оскільки заявником копії постанови на підставі якої було накладено арешт на його майно - не надано. Надав копію з алфавітної книги прокуратури Болградського району де вбачається, що в 2004 році була направлена справа до суду відносно ОСОБА_5

Однак на думку прокурора встановити, чи це одна і та ж особа, що і заявник - не можливо. Щодо другого пункту скарги - не заперечує з огляду на наявне рішення Болградського районного суду про закриття справи відносно ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, вивчивши доводи заявника, заслухавши пояснення сторін судового розгляду, ознайомившись з наявними доказами, дійшов до наступного висновку.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить: здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У зв`язку із судовим контролем важливою є вимога про доступ до суду, яка означає, що з юрисдикції судів не можна вилучати будь-які звернення (клопотання, позови, заяви, скарги), надавати певним категоріям осіб імунітети від звернень до суду. Судові рішення з огляду на зміст принципу верховенства права повинні утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру до органів, що беруть участь у розслідуванні і судовому розгляді кримінальних правопорушень.

Стаття 55 Конституції України встановлює, що кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоуправління, громадських об`єднань та посадових осіб.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Так, пунктом у ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає … у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Судовим розглядом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про арешт нерухомого майна, яке належить заявнику ОСОБА_5 на праві приватної власності (а.с.8-9).

Зокрема, наявний наступний запис:

Тип обтяження: арешт нерухомого майна;

Реєстраційний номер обтяження: 1373709;

Зареєстровано: 13.10.2004 09:09:38 за №1373709 реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора, 68700, АДРЕСА_1 , (04846) 4-37-44;

Підстава обтяження: постанова, б/н, 07.10.2004, Прокуратура Болградського району

Об`єкт обтяження: невизначене майно, земельний сертифікат на земельну долю/пай/, Земельний сертифікат на земельну долю /пай/ по СПК «Жовтневе» Болградського района Одеської області на ім`я ОСОБА_5 ОД 0297391 №1191.

Власник; ОСОБА_5 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду

Заявник; Болградська районна державна нотаріальна контора

Із Інформаційної довідки слідує, що на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 на праві приватної власності накладено арешт на підставі постанови Прокуратури Болградського районну № б/н від 07.10.2004 року.

Заявник ОСОБА_5 заявою від 98.10.2024 року за №08-10 звернувся до Болградської окружної прокуратури з проханням скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , накладений на підставі постанови Прокуратури Болградського району від 07.10.2004 року (а.с.6-7),

13.11.2024 року представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до Болградської окружної прокуратури Одеської області із адвокатським запитом в якому було викладено прохання надати інформацію про результати розгляду заяви ОСОБА_5 (вихідний № 08-10 від 8 жовтня 2024 року) (а.с.10-11).

18 листопада 2024 року представником заявника ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 на електрону пошту отримано відповіді Болградської окружної прокуратури Одеської області № 57-5153ВИХ-24 від 18.11.2024 року та № 57-4826ВИХ-24, з яких слідує що Болградська окружна прокуратура відмовилася скасовувати арешт.

При цьому, у вказаних відповідях Болградською окружною прокуратурою Одеської області повідомлено, що у провадженні Болградської окружної прокуратури відсутні кримінальні провадження (справи) у яких ОСОБА_5 повідомлялось про підозру, а також дані про накладення арешту на його майно. Рекомендовано відповідно до вимог діючого Кримінального процесуального кодексу України звернутися до слідчого судді або суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Одночасно, роз`яснено, що згідно до вимог ст.ст.303-307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду за правилами судового розгляду (а.с.13-14).

Тобто, Болградською прокуратурою повідомлено про те, що ОСОБА_5 має право звернутися із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора до місцевого суду.

Окрім цього в судовому засіданні з`ясовано, що відносно ОСОБА_5 наприкінці 2004 року прокуратурою Болградського району було спрямовано до Болградського районного суду Одеської області кримінальну справі №670400022/17 (а.с.23).

20 жовтня 2005 року Болградським районним судом Одеської області по справі №1-74/2005 прийнято постанову, якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Жовтневе Болградського району Одеської області, одруженого, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.367 ч.1 КК України в зв`язку зі зміною обстановки, кримінальну справу закрити з цих же підстав (а.с.24-25).

А відтак, заявник просить скасувати арешт, накладений у межах кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року в якій він був підсудним. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ця правова норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.

Порядок щодо скасування арешту на майно було передбачено таким чином - на підставі постанови слідчого в порядку частини шостої 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку статті 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку статті 324 КПК України 1960 року, або судом в порядку виконання вироку в порядку статей 409, 411 КПК України 1960 року.

Згідно зі статтею 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року визначено, що постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України 1960 року, суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема щодо виконання вироку у частині цивільного позову чи конфіскації майна.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та зазначала про таке.

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за правилами КПК України 1960 року та завершено у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18)) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19)). Залежно від суб`єктного складу учасників такого спору його потрібно розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала наведені висновки щодо юрисдикції спорів та зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства. Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу (пункти 51, 52).

При цьому, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, сформульованого у постанові від 15.04.2024 у справі № 554/2506/22, у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Таким чином, з наведеного слідує, що в будь-якому випадку клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту належного йому майна, накладеного за правилами КПК України 1960 року, не підлягає розгляду слідчим суддею в порядку, передбаченому КПК України 2012 року.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду України викладеного у справі №911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, ст. 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції.

Захист майнового права фізичною чи юридичною особою відповідно до вимог ЦПК України може здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку.

Проте слідчий суддя наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України (в ред. 2012 року).

Процедури вирішення зазначених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.

Враховуючи вищезазначені норми, а також ту обставину, що арешт було накладено на підставі постанови Болградської районної прокуратури на підставі норм КПК України в редакції 1960 року, слідчий суддя, дійшов висновку про те, що в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Щодо визнати протиправною відмову Болградської окружної прокуратури Одеської області у задоволені заяви ОСОБА_5 про скасування арешту.

Статтею 306 КПК України регламентований порядок розгляду таких скарг слідчим суддею.

Таким чином КПК України чітко передбачає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, та відповідно які рішення приймаються слідчим суддею за результатами розгляду скарги.

Так, скаржник просить визнати протиправною відмову прокурора.

З огляду на викладені норми слід дійти висновку, що визнання протиправною відмову прокурора про скасування арешту мана - не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом. Такі вимоги виходять за рамки положень ч.2 ст. 307 КПК України, якою визначений перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України. Вказана норма Закону містить вичерпний перелік дій які повинен вчинити слідчий суддя при винесенні рішення і не передбачає визнання дій або бездіяльності органу досудового розслідування незаконними.

Разом з цим, слід звернути увагу, що прокурор формально поставився до розгляду заяви ОСОБА_5 від 08.10.2024 року (а.с.6-7) та не надав вичерпної відповіді на зазначену заяву, пославшись на вимоги діючого КПК України та необхідність звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, що заявником і було зроблено.

Прокурор мав би надати вичерпну і обґрунтовану відповідь заявнику на його заяву з огляду на свою компетентність, з тією метою, щоб заявник вірно визначився зі способом захисту свого порушеного права.

Втім така відповідь прокурора сприяла невірному обранню способу захисту заявником та затягуванню часу у вирішенні питання про скасування арешту, накладеного на його майно на підставі постанови Болградської окружної прокуратури від 07.10.2004 року.

Керуючись ст.ст.303 - 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Болградської окружної прокуратури - відмовити.

Роз`яснити заявнику право на звернення до місцевого суду за місцезнаходженням майна з цивільним позовом про скасування арешту, накладеного на належне заявнику майно (або звільнення його з-під арешту) в порядку цивільного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1