У Х В А Л А

06.11.2024 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Городок подання т.в.о. начальника Львівського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про приведення вироку Городоцького районного суду Львівської області на ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у відповідність до закону, -

в с т а н о в и в :

вироком Городоцького районного суду Львівської області від 27.03.2023, ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України на п?ять років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на два роки, в порядку ст. 76 КК України останнього зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

04.09.2024 т.в.о. начальника Львівського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 звернулась в суд з поданням про приведення вироку Городоцького районного суду Львівської області від 27.03.2023 на ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у відповідність до закону мотивуючи тим, що сума завданої ОСОБА_4 шкоди за означеним вироком не перевищує суму двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі - НМ) на час вчинення кримінального правопорушення та згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024) підпадає під кваліфікацію ст. 51 КУпАП, тобто законом усунено караність діяння, за яке ОСОБА_4 засуджений.

Представник Львівського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 у заяві від 05.11.2024 подання підтримала, просила про розгляд такого за її відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_7 у заявах від 11.10.2024 просили про розгляд подання за їх відсутності, при вирішенні такого покладаються на думку суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши матеріали подання, особову справу № 11/2023, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати в т.ч. питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Статтею 74 КК України передбачені підстави звільнення від покарання та його відбування. Однією із таких підстав є усунення законом караності діяння, за яке особа засуджена, тобто його декриміналізація (ч. 2 ст. 74 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набув чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до ст. 51 КУАП (дрібне викрадення чужого майна) з викладенням у новій редакції.

Зокрема, за ч. 1 ст. 51 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; за ч. 2 ст. 51 КУАП установлено відповідальність, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм убачається, що ЗУ № 3886-IX від 18.07.2024 у ст. 51 КУпАП, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності ЗУ № 3886-IX від 18.07.2024 кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду при розгляді справи № 278/1566/21 у постанові від 07 жовтня 2024 року сформувала правову позицію про те, що унесені зміни до ст. 51 КУпАП, які стосуються збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. Визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК України), для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У 2023 році прожитковий мінімум для працездатної особи складав 2 684 грн., а отже сума соціальної пільги становила 1 342 грн., тоді як два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян - 2 684 грн., відтак кримінальна відповідальність у 2023 році передбачена за вчинення крадіжки чужого майна, вартість якого становить більше 2 684 грн.

Так, вироком Городоцького районного суду Львівської області від 27.03.2023, ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України на п?ять років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на два роки, в порядку ст. 76 КК України останнього зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Із змісту означеного вироку убачається, що ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК за вчинення 25.01.2023, в умовах воєнного стану, таємного викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 2 630 грн. 00 коп., поєднаного з проникненням у приміщення, що на момент вчинення кримінального правопорушення складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 684 грн).

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за діяння, караність якого усунена законом, останнього слід звільнити від призначеного вироком суду від 27.03.2023 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За наведеного, керуючись ст. 537-539 КПК України, ст. 5, 74 КК України, -

у х в а л и в :

подання задовольнити.

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шоломиничі Городоцького району Львівської області, що значиться зареєстрованим на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 ) від покарання, призначеного вироком Городоцького районного суду Львівської області від 27 березня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п?яти років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на два роки, звільнити у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке засуджений.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення.

С у д д я ОСОБА_8 Онуфер