Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/758/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2024 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30.11.2024.

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Ульяновського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив ухвалу суду скасувати, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання з носінням електронного засобу контролю.

Зазначає, що судом не дотримано вимог ст.. 183 КПК України.

Досліджені докази обвинувачення здобуті з порушенням вимог КПК України, більшість із них не доводять вини ОСОБА_7 , а деякі спростовують.

Зазначив, що суд ігнорує поведінку батьків потерпілої.

Судом першої інстанції не взято до уваги вік обвинуваченого та його характеризуючи дані.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника обвинуваченого, який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, законного представника потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечила стосовно поданої апеляційної скарги сторони захисту та просила ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

За змістом ч.2 ст.177, ст.197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів провадження, питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, ч.3 ст.152 КК України, який є особливо тяжким, вчинений щодо неповнолітньої.

Колегія суддів вважає, що наявність ризику переховування зберігається в зв`язку з суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.178 КПК України.

На думку колегії суддів під час апеляційного розгляду не доведено фактичними даними ризик впливу на експертів. Посилання прокурора на можливий вплив обвинуваченого на експертів чи інших учасників судового розгляду не підтверджені належними доказами та свідчать про припущення сторони обвинувачення. Відомості якими сторона обвинувачення обґрунтовує ризик впливу на потерпілих мав місце на початку досудового розслідування, та був підставою для обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, інших доказів щодо подальшого впливу у будь який спосіб на родину неповнолітньої потерпілої не надано. Законний представник неповнолітньої потерпілої в суді апеляційної інстанції зазначила, що до неї безпосередньо чи членів її родини ані родичі обвинуваченого, ані його захисник не зверталися із погрозами або пропозиціями щодо вирішення питання в зв`язку із висунутим обвинуваченням. Законний представник потерпілої ОСОБА_9 послалась на те, що з боку захисників, які надавали її родині правову допомогу були вчинені намагання про вирішення питання шляхом матеріальної компенсації з боку обвинуваченого, однак вона відмовилась від послуг цих захисників.

Посилання прокурора на долучені під час апеляційного перегляду висновки експерта №30, постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 29.08.2023, висновок експерта (додатковий) №118, висновок експерта №587, висновок експерта №61, висновок експерта №482, висновок експерта від 19.09.2023, висновок експерта №62, висновки спеціалістів від 24.10.2023 та від 28.07.2023, вказують на підтвердження обґрунтованості підозри на час обрання запобіжного заходу та були актуальними на час визначення запобіжного заходу під час досудового розслідування.

Щодо доводів сторони захисту при розгляді апеляційної скарги, на відсутність доказів причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, слід вказати, що такі обставини перевіряються судом під час розгляду справи по суті шляхом дослідження доказів та надання їм відповідної оцінки.

На даний час в провадженні суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, та триває судовий розгляд, питання щодо доведення або не доведення винуватості у його вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на дані, які характеризують особу обвинуваченого, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність вказаних даних не може саме по собі свідчити про наявність таких обставин, які можуть усунути існуючі ризики.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги посилання захисника щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого під час тримання його під вартою, оскільки до суду не надано належних медичних висновків про стан здоров`я обвинуваченого, загострення хронічних хвороб тощо. Наявність ІІІ групи інвалідності, та перенесені оперативні втручання не свідчать про неможливість перебування в слідчому ізоляторі.

При порушенні перед апеляційним судом питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стороною захисту надано довідку що останній проживає як за адресою АДРЕСА_1 , так і в АДРЕСА_2 .

Колегією суддів враховується конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, поставленого у вину обвинуваченому, те, що ОСОБА_7 зареєстрований на одній вулиці з потерпілою, за адресою АДРЕСА_2 , що може вплинути на психоемоційний стан здоров`я неповнолітньої потерпілої, тому не може бути предметом розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації.

Також не підлягає розгляду застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , оскільки відсутні відомості щодо власника зазначеного майна, суду невідома думка власника вищезгаданого майна щодо проживання за зазначеною адресою обвинуваченого.

Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти не знайшли свого підтвердження зібраними матеріалами, а також не вказують на зменшення існуючих ризиків або на те, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у змозі їм запобігти.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Будь-яких переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Посилання сторони захисту щодо ігнорування судом поведінки батьків потерпілої не впливає на вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим , ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені недостатніми даними, дослідженнями та оціненими судом.

За таких обставин апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2024 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2