Справа № 276/2595/24
Провадження по справі 1-кс/276/402/24

У Х В А Л А

28 листопада 2024 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу Державної установи «Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування кримінального провадження №0000291 від 28.08.2023,

в с т а н о в и в :

Представник Державної установи «Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить: зобов`язати заступника керівника Коростишівської окружної прокуратури надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадження №0000291 від 28.08.2023.

В обґрунтування скарги зазначено, що Державною установою «Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» до керівника Коростишівської окружної прокуратури направлено скаргу у порядку статті 308 Кримінального процесуального кодексу України (вих. № 25/2974 від 19.11.2024) щодо недотримання розумних строків слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000291.

22.11.2024 отримано лист від Коростишівської окружної прокуратури, згідно з яким вбачається, що прокурором вищого рівня вказівки відповідному прокурору, що обов`язкові для виконання щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень в порядку ст. 308 КПК України не надано. На переконання заявника, вказане фактично є рішенням прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування. Зазначає, що матеріали провадження не містять жодних актів прокурорського реагування на бездіяльність слідчого у період з 04.06.2024 до 29.10.2024: відповідно до пункту 4 частини другої статті 36 КПК України прокурор не скористався правом надання вказівок щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій, хоча вказане було вкрай необхідним для активізації досудового розслідування у зв`язку із бездіяльністю слідчого, а самим слідчим із кінця травня до жовтня 2024 року не проведено жодної слідчої (процесуальної) дії, а заміна слідчого було здійснена лише 29.10.2024, у день фактичного ознайомлення із матеріалами кримінального провадження. Крім того, прокурор, у зв`язку із бездіяльністю слідчого, але уповноваженого на здійснення досудового розслідування, не скористався правом передбаченим доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам, що передбачено пунктом 5 частини другої статті 36 КПК України. Станом на 29.10.2024 жодній особі не повідомлено про підозру, та кінцевого законного процесуального рішення в кримінальному провадженні слідчим не прийнято.

При вирішенні питання про відкриття провадження по скарзі, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема п.9-1) ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Так, визначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

28.08.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000291 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, за фактом пошкодження державного майна.

Як слідує зі змісту скарги, заявник фактично оскаржує лист першого заступника керівника Коростишівської окружної прокуратури №53/3-3023 вих-24 від 22.11.2024, яким розглянуто скаргу Державної установи «Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» про встановлення розумних строків для виконання необхідних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженню №0000291, який на думку скаржника є рішенням прокурора вищого рівня про відмову за наслідками розгляду скарги на недотримання розумних строків слідчим та прокурором під час досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Виходячи з системного тлумачення норм КПК України, зокрема положень ст. 110, 303, 308 КПК України, можна дійти висновку, що законодавцем визначено лише два варіанти за наявності яких скарга сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування вважається розглянутою прокурором вищого рівня, а саме: 1) прокурор вищого рівня має надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень і письмово повідомити про це заявника (при цьому законодавець не визначає чітку форму такого повідомлення у разі задоволення скарги); 2) прокурор вищого рівня має винести рішення про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків при цьому таке рішення відповідно до положень ч.3 ст. 110 КПК України може бути винесено виключно у формі постанови.

Отже, відмова у задоволенні скарги Державної установи «Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» на недотримання розумних строків вчинена у будь-якій іншій процесуальній формі, аніж шляхом винесення вмотивованої постанови, зокрема і в формі листа - не може бути визнано належним вчиненням прокурором вищого рівня такої процесуальної дії як «розгляд скарги сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування» з точки зору вимог, закріплених в ст. 308 КПК України, за наслідками якого може бути прийнято рішення про відмову у задоволенні такої скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в матеріалах скарги відсутнє рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування кримінального провадження №0000291 (п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України), яке може бути оскаржене до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України.

Так, частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Проте, право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»).

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції,

до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Встановлення законодавцем певних обмежень на оскарження судових рішень має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через відповідні процесуальні фільтри для створення умов ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.

Отже, зміст та вимоги скарги виходять за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.

Окрім того, згідно з ч.1 ст.36 та ч.5 ст.40 КПК України слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Наведене відповідає практиці суду касаційної інстанції, виходячи з якої жодною нормою кримінального процесуального закону не передбачене повноваження слідчого судді встановлювати слідчому/прокурору процесуальний строк для закінчення досудового розслідування (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №761/20985/18).

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відтак, скаржник заявляє вимоги, які не підлягають вирішенню слідчим суддею в порядку ст.303 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною скаргою.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за доцільне роз`яснити особі, яка звернулася зі скаргою, що відповідно до ч.2 ст. 308 КПК України прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу про недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Таким чином бездіяльність прокурора вищого рівня, яка полягає у нерозгляді/неналежному розгляді скарги на недотримання розумних строків прокурором у кримінальному провадженні №0000291 (без дотримання трьох денного строку, без винесення постанови у разі відмови у задоволенні скарги) може бути оскаржена до слідчого судді в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, а у разі винесення прокурором вищого рівня постанови про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків в порядку п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України, з дотриманням строків оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, встановлених ч.1 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст. 2, 3, 24, 26, 303, 304, 308, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У відкритті провадження у справі за скаргою Державної установи «Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000291 від 28.08.2023 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1