ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2385/24 Справа № 201/5597/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 000100 від 19 січня 2024 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, має хронічні хвороби, не одружений, офіційно не працює, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 26 травня 2000 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 02 квітня 2003 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі;

- 14 березня 2008 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 22 квітня 2008 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 28 квітня 2012 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 10 вересня 2012 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 10 квітня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 23.02.2016 по відбуттю строку покарання;

- 13 вересня 2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 12 січня 2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 20 квітня 2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

- 09 червня 2021 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 391 КК України, який вироком Дніпровського апеляційного суду від 20.10.2021 року скасований в частині призначеного покарання: із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяця. Звільнився 01.12.2023 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який після цього неодноразово було продовжено.

Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 № 3564-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Законом України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022 внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема ч. 4 ст. 185 після слів "у великих розмірах" доповнена словами "чи в умовах воєнного або надзвичайного стану".

Встановлено, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка має незняту та непогашену судимість за злочин проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності за таких обставин.

17.01.2024 приблизно о 08:40 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , побачив домоволодіння, де в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_7 перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до вказаного домоволодіння з вулиці та використовуючи ніж, який дістав з під власної куртки, відчинив за допомогою нього двері до будинку АДРЕСА_3 , після чого проник всередину, звідки таємно викрав майно належне потерпілій ОСОБА_8 , а саме:

- телевізор Sony KDL-32R413B 32 діагональ, вартістю 4440,00 грн.;

- фен Braun Satin Hair 3 HD 380 вартістю 1314,60 грн.

- ТВ-приймач Т2 Romsat Т2100 вартістю 300,00 грн.

- ТВ-приймач Т2 Romsat T8030HD вартістю 562,34 грн.

- обігрівач масляний ELECTROLUX ЕОН/M-5221N (11секц./2200 Вт.) вартістю 3660,86 грн.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_7 залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду в розмірі 10277 гривні 80 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить частково скасувати вирок та постановити новий, яким застосувати положення ст. 75 КК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на неврахування судом думки прокурора та потерпілої, які просили суд призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Окрім цього, обвинувачений вважає безпідставним посилання суду на наявність в провадженні суду іншої справи відносно нього, оскільки в її межах не доведено його винуватості.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за встановлених судом обставин та кваліфікація його дій останнім не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його характер, а також особу обвинуваченого, який має неповну середню освіту, хронічні захворювання, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий.

В якості обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочину та не встановив таких, які б в силу вимог ст. 66 КК України його пом`якшували.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише шляхом ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення менш суворого покарання.

Ті обставини, що прокурор та потерпілі не наполягали на призначенні йому покарання, яке належить відбувати реально, підстав для призначення більш м`якого покарання суду не дають.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційного джерела доходу не має, вчинив новий злочин маючи не зняту та не погашену судимість, та під час воєнного стану, що підвищує його суспільну небезпечність та свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. За цих умов, призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, на переконання колегії суддів, не сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів обвинуваченого про необґрунтоване посилання суду на перебування у провадженні суду іншого обвинувального акта відносно нього, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки не є вирішальними при визначенні виду та розміру покарання, яке належить відбувати ОСОБА_7 , та враховані судом виключно як обставини, що характеризують його особу в цілому. Решти встановлених судом обставин достатньо для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2024 року щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4