490/941/13- к 19.11.2024
н/п 1-кп/490/648/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/941/13- к
У Х В А Л А

19 листопада 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання у режимі відеоконференції по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000496 від 03.12.2012 року, яке об`єднане з кримінальними провадженнями за №0002789 від 20.04.2013 року, №0006408 від 21.09.2013 року, №0008039 від 22.11.2013 року, №0004673 від 27.08.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.186, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000496 від 03.12.2012 року, яке об`єднане з кримінальними провадженнями за №0002789 від 20.04.2013 року, №0006408 від 21.09.2013 року, №0008039 від 22.11.2013 року, №0004673 від 27.08.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.186, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 15.09.2012 року біля 23:45 години він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля пивної палатки "Старопрамен", яка розташована в районі кінцевої зупинки громадського транспорту маршруту АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклої сварки з потерпілим ОСОБА_6 , наніс останньому удар скляною пляшкою в область голови. Після нанесеного удару ОСОБА_3 пішов, а ОСОБА_6 залишився на вулиці біля палатки.

Після цього, 16.09.2012 року біля 00:30 години, до палатки "Старопрамен", яка розташована по АДРЕСА_2 , підійшов брат ОСОБА_6 - ОСОБА_6 з метою з`ясувати у ОСОБА_3 , який на той час знаходився в приміщенні палатки, з якої причини той побив його брата. Після цього, потерпілий ОСОБА_6 в свою чергу направився слідом за своїм братом ОСОБА_6 в приміщення палатки.

ОСОБА_3 разом зі ОСОБА_6 , знаходячись біля виходу з приміщення палатки "Старопрамен", з внутрішньої сторони, ОСОБА_3 біля входу в палатку з внутрішньої сторони побачив потерпілого ОСОБА_6 і затаївши на нього злість з приводу того, що той поскаржився брату, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс останньому удар кулаком в область обличчя, від нанесеного удару потерпілий впав на бетону поверхню і втратив свідомість.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2157/2078-12 від 15.10.2012 року, потерпілому ОСОБА_6 , в ході побиття ОСОБА_3 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді удару головного мозку 2 ст. з контузіоннимі геморагічними вогнищами в лобових зонах, перелому лобової кісті, синця особи, які по мірі тягаря відносяться до категорії тяжких тілесних пошкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Крім того, 19.04.2013 року близько 00:00 години, ОСОБА_3 знаходився в торговій палатці, яка розташована біля зупинки громадського транспорту "Трансаміак" в мкр.Тернівка, котра належить ОСОБА_7 .. Згідно ст.1 Закону України №2899-IV "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення", вказаний об`єкт торгівлі є громадським місцем, а саме спорудою, яка доступна для населення вільно та постійно. Перебуваючи в вищевказаній торговій палатці, ОСОБА_3 розпивав спиртні напої і знаходився в стані алкогольного сп`яніння, весь час виражався нецензурною лайкою, на зауваження бармена і відвідувачів торгової палатки не реагував. В ході чого, ОСОБА_3 піднявся із-за столика і без причин кинув музикальний апарат, що знаходився в палатці на підлогу. Вказаний музикальний апарат знаходиться у власності ОСОБА_8 .. Після чого, бармен ОСОБА_9 разом з відвідувачем ОСОБА_10 підняли автомат і поставили його на місце. Потім, приблизно через 20 хвилин ОСОБА_3 знову, без причин, кинув музикальний апарат на підлогу, після чого ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 підняли вказаний апарат, але він вже знаходився в неробочому стані, так як був розбитий екран в результаті падіння. В результаті чого, ОСОБА_3 протиставив свою поведінку існуючим нормам моралі в суспільстві і, з хуліганських мотивів, виражався нецензурною лайкою, кинув декілька раз музикальний апарат на підлогу, призвів його до неробочого стану, на зауваження припинити протиправні дії не реагував, в результаті чого спричинив шкоду на загальну суму 2500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи елементарні норми поведінки, що існують у суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке знайшло своє відображення в пошкодженні майна, яке знаходилось в торговій палатці. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2500 гривень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство).

Крім того, 21.09.2013 року близько 06:00 години ОСОБА_3 , знаходячись на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 , здійснюючи свій раптово виниклий злочинний намір на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, проник до салону автомобіля марки "Москвич" 412, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , та в подальшому незаконно заволодів даним транспортним засобом. Заволодівши вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, вказаним транспортним засобом розпорядився на власний розсуд. У подальшому, ОСОБА_3 на викраденому автомобілі був затриманий працівниками роти ДПС ДАІ ММУ УМВС України в Миколаївській області на вул.Кіровоградській у місті Миколаєві, поблизу будинку №1.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Крім того, 22.11.2013 року приблизно о 23:50 годині, ОСОБА_3 знаходився біля торгової палатки, яка розташована на зупинці громадського транспорту "Трансаміак" по вул.116 Дивізії в м.Миколаєві. Біля вище вказаної палатки також знаходився ОСОБА_12 .. ОСОБА_3 в ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_12 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, що склались раніше, умисно наніс один удар правою рукою, в область обличчя останнього. Внаслідок чого, ОСОБА_12 втратив свідомість і впав на землю. Згідно висновку експерта №1899 від 26.11.2013 року, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, ран та синців на голові, синців і крововиливів в області обличчя. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 22.11.2013 року приблизно о 23:55 годині, ОСОБА_3 знаходився біля торгової палатки, яка розташована на зупинці громадського транспорту "Трансаміак" по АДРЕСА_2 . Біля вище вказаної палатки також знаходився ОСОБА_12 .. В подальшому, в ході розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 раптово виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_12 .. Реалізуючи свій злочинний намір на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 наніс один удар ОСОБА_12 в область обличчя та заволодів грошовими коштами останнього в розмірі 1350 гривень та дисконтною карткою "Піцерії" і торговими чеками, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду, на загальну суму 1350 гривень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Крім того, 22.08.2015 року близько 05:00 години, ОСОБА_3 перебував на автомобільній стоянці ТЦ "Сіті-Центр", який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , яка знаходиться зі сторони вул.Садової. В цей час, у вказаному місці проходив ОСОБА_13 , який рухався в сторону вул.Садової в м.Миколаєві. ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, почав наносити удари руками та ногами по голові та тілу потерпілого ОСОБА_13 , в результаті яких останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_13 майно, а саме: мобільний телефон марки "LG" моделі "L90", вартістю 3650 грн, годинник марки "Casio" моделі "EF-512 D-1AVEF", вартістю 2600 грн, посвідчення учасника бойових дій, яке для потерпілого матеріальної цінності не представляє, срібний браслет, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, ланцюжок зі срібла, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 6250 грн.

B подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

17.09.2024 року захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_5 подано до канцелярії суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначила, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.186, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України, повністю визнає, у вчиненому розкаюється. На даний час він має постійну роботу, постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має родину, працює і утримує трьох дітей, де двоє з них його рідні діти - донька ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відсутність тяжких наслідків від його злочинних дій, відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого з боку потерпілих, збиток якого відшкодовано в повному обсязі ще під час досудового розслідування, свідчать про те, що потерпілі претензій до нього не мають. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку (ч.2 ст.125 КК України), нетяжких злочинів (ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України) та тяжких злочинів (ч.1 ст.121, ч.2 ст.186 КК України). Положеннями ч.1 ст.49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину. Тому, визначені статтею 49 КК України строки давності для таких кримінальних правопорушень, на думку захисника, сплинули. ОСОБА_3 проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не заперечує. Також, при вирішення даного клопотання захисник просила врахувати рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, відповідно до якого під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч.1 ст.5 КК України.

В судовому засіданні захисник надала уточнююче клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, яке вона підтримала та просила задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника. Також, зазначив, що підстави звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що подане клопотання захисника підлягає частковому задоволенню, а саме в частині закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Щодо можливості закриття кримінального провадження за ч.1 ст.121, ч.2 ст.186, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України, вважала, що в цій частині клопотання захисника задоволенню не підлягає, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду даного кримінального провадження перебував у розшуку, а тому з урахуванням положень ч.2 ст.49 КК України кримінальне провадження закриттю не підлягає.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання захисника та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до статті 12 КК України відносяться до:

- ч.1 ст.121 КК України - тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

- ч.1 ст.296 КК України - кримінального проступку (на час вчинення кримінального правопорушення 19.04.2013 року відносилось до злочину невеликої тяжкості), санкція статті якого передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк;

- ч.1 ст.289 КК України - нетяжкого злочину (на час вчинення кримінального правопорушення 21.09.2013 року відносилось до злочину середньої тяжкості), санкція статті якого передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк;

- ч.2 ст.186 КК України - тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років;

- ч.2 ст.125 КК України - кримінального проступку (на час вчинення кримінального правопорушення 22.11.2013 року відносилось до злочину невеликої тяжкості), санкція статті якого передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч.2 ст.49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).

Згідно роз`яснення, що містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Згідно ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Вчинення особою в межах передбаченого частиною першою статті 49 КК строку нового злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк і понад два роки, також не нівелює диференційованого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за попередній злочин. У цьому разі термін, передбачений частиною першою статті 49 КК, переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину. Тобто диференційований строк не замінюється на загальний, більш обтяжливий для особи, а лише відтерміновується його початок.

Така позиція щодо застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року справа №735/1121/20.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0002789 від 20.04.2013 року відносно ОСОБА_3 , дії, які ставляться йому в провину за ч.1 ст.296 КК України, вчинені ним 19.04.2013 року, а тому закінчився трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості (на даний час кримінального проступку); дії, які ставляться в провину ОСОБА_3 за ч.1 ст.289 КК України (кримінальне провадження №0006408 від 21.09.2013 року), вчинені ним 21.09.2013 року, а тому закінчився п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості (на даний час нетяжкого злочину); дії, які ставляться в провину ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України (кримінальне провадження №0008039 від 22.11.2013 року), вчинені ним 22.11.2013 року, а тому закінчився трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості (на даний час кримінального проступку).

В ході судового розгляду кримінального провадження судом виносились ухвали про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 в розшук, а саме: 29.11.2016 року, 13.03.2020 року, 27.06.2023 року.

Незважаючи на зупинення перебігу строку давності у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду, строк давності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України, на момент розгляду справи судом закінчився.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Перевіряючи наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.186 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, враховуючи положення ст.49 КК України, судом встановлено, що обвинувачений до закінчення зазначених у п.4 ч.1 ст.49 КК України строків вчинив новий злочин, що підтверджується вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 18.08.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця 20 (двадцяти) днів позбавлення волі без конфіскації майна (судова справа №489/967/17). Злочин за вказаним вироком вчинений ОСОБА_3 01 січня 2017 року. Вирок набрав законної сили 19.09.2022 року.

Із викладеного вбачається, що у відповідності до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності перервався, оскільки до збігу десяти років з дня вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.186 КК України (кримінальні провадження №0000496 від 03.12.2012 року, №0008039 від 22.11.2013 року, №0004673 від 27.08.2015 року), ОСОБА_3 вчинив новий злочин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника слід задовольнити частково та закрити кримінальне провадження за ч.2 ст.125, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а в іншій частині клопотання захисника слід відмовити.

Питання про речовий доказ суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284-288, 369-372, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000496 від 03.12.2012 року, яке об`єднане з кримінальними провадженнями за №0002789 від 20.04.2013 року, №0006408 від 21.09.2013 року, №0008039 від 22.11.2013 року, №0004673 від 27.08.2015 року, в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.289, ч.1 ст.296 КК України - закрити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.121, ч.2 ст.186 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Речовий доказ:

- транспортний засіб марки "Москвич 412", переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_11 - вважати повернутим за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1