ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2739/24 Справа № 185/4286/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 рокущодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року скасуватиз підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 249 КК

України покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України зобов?язати обвинуваченого ОСОБА_7 періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 249 КК України, у той же час вказує, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог кримінального закону, на обвинуваченого покладено лише обов?язок періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, який передбачений п. 1 ч. 2 ст. 59-1 КК України, втім не було покладено обов`язки, передбачені п. 2, п. 3 ст. 59-1 КК України, застосування яких при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду є обов`язковим, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 обовязок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанцій та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, зранку 05.04.2024 року більш точного часу встановити не надалося можливим, маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом в непередбачений законом спосіб, у період нерестової заборони на вилов риби, маючи при собі заборонене знаряддя лову - сітку-екран в кількості 3 одиниць, прибув на берег річки «Самара» (водойм загального користування), поблизу АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на березі річки ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом забороненими засобами лову в період нересту, в порушення чинного законодавства України, не маючи на те законного дозволу і відповідних квот з талонами встановленого зразка, виданих державними органами рибоохорони та лімітів на вилов риби, також порушуючи норм наказу № 700 від 19.09.2022 «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства», яким передбачено заборону на лов риби сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів, на нерестовищах у період нересту, в тому числі з берега, закинув у воду заздалегідь заготовлені та принесені з собою заборонені знаряддя лову - сітка-екран в кількості 3 штук, після чого почав ловити рибу у вказаний спосіб.

Таким чином, в ході здійсненого незаконного рибного промислу, що відбувався у період заборони промислового рибальства під час руху риби на нерест, діючого в період з 01 квітня по 20 травня 2024 року, ОСОБА_7 , 05.04.2024 року близько о 15.00 год. поблизу с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровській області. Перебуваючи на березі річки «Самара» забороненим знаряддям лову - сітка-екран в кількості 3 штук, здійснив незаконний вилов риби: тарань (плітка) - 9 штук, окунь - 1 штука, заподіяв державі в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області шкоду у загальному розмірі 17238 грн. 00 коп., що є істотною, у зв`язку із виловом риби в період руху на нерест, на час дії встановлених заборон.

Дії ОСОБА_7 у вироку кваліфіковано за ч. 1 ст. 249 КК України за ознаками незаконного зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, прийшла до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 249 КК України, доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються. Разом із тим, доводи прокурора щодо порушення вимог закону про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання є обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, згідно із ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Законом України N° 3342-IX від 23.08.2023 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав чинності 28.03.2024, внесено зміни до ст. 52 КК України та доповнено його ст. 59-1 КК, якими передбачено новий вид основного покарання - пробаційний нагляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Положеннями ч. 2 ст. 59-1 КК України визначено обов?язки, які суд покладає на особу у разі призначення покарання у виді пробаційного нагляду, а саме:

1) періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд першої інстанції, зазначивши про необхідність покладення на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, фактично поклав на останнього обов`язок лише з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не поклавши на останнього решту обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Така помилка підлягає виправленню у межах повноважень суду апеляційної інстанції та апеляційних вимог прокурора шляхом задоволення апеляційної скарги та скасування вироку в частині призначення покарання, з ухваленням у цій частині нового вироку відповідно до апеляційних вимог.

Враховуючи обсяг вимог апеляційної скарги, суд вважає за необхідне покласти на засудженого лише ті обов`язки, які є обов`язковими згідно із ч. 2 ст. 59-1 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 249 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку невідкладно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4