Справа № 157/1724/24
Провадження № 1-кп/157/172/24
УХВАЛА

08 листопада 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний судо Волинської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000003 від 07.02.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 332, ч. 2 ст. 149 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 149 КК України,

встановив:

Заступник керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяці та покласти на останнього такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із смт Благодатне Володимирського району Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утриматись від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вербуванні, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Так, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , будучи обізнаними з положеннями чинного законодавства щодо мобілізації, розробили злочинний план з метою незаконного переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_8 через Державний кордон України шляхом створення фіктивних підстав, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме організації укладення фіктивного шлюбу ОСОБА_8 з жінкою, яка має І або II групу інвалідності, для подальшої організації незаконного переправлення останнього через Державний кордон України. Так, з метою реалізації заздалегідь розробленого плану злочинної діяльності на початку лютого 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, зустрівся з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом II групи та перебуває в уразливому стані через скрутне матеріальне становище, вирішивши про цьому завербувати її з метою експлуатації у формі втягнення у злочинну діяльність, пов`язану з незаконним переправленням осіб через Державний кордон України, шляхом укладення фіктивного шлюбу з ОСОБА_8 . Після цього, впевнившись, що ОСОБА_9 має II групу інвалідності та перебуває в уразливому стані, який виражається у скрутному матеріальному становищі, з метою її вербування та подальшої експлуатації, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , повідомив їй про можливість укладення фіктивного шлюбу з ОСОБА_8 , щоб останній міг здійснити виїзд за межі України у зв`язку із супроводом дружини із числа осіб з інвалідністю (п. 2-1 постанови КМУ № 57 від 27.01.1995), обіцяючи при цьому грошові кошти у сумі 500 доларів США, встановлення їй зубів (щелепи) та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тим самим переконуючи її у вигідності такої пропозиції. У подальшому, 27.03.2024 близько 12 год. за вказівкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , яка експлуатувалась та була втягнута у злочинну діяльність, перебуваючи у приміщенні Володимирського відділу ДРАЦС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі наданих останніми даних отримали від працівника вказаної установи свідоцтво про шлюб між ними серії НОМЕР_1 від 27.03.2024, а ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 500 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 19165 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за наступних обставин. У невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 06.02.2024, у невставленому місці, у ОСОБА_5 , якому було достовірно відомо, що Указами Президента України введено та неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, виник злочинний умисел, пов`язаний із організацією незаконного переправлення військовозобов`язаних чоловіків через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, засобів та усуненням перешкод, за грошову винагороду.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому Указами Президента України неодноразово продовжувався, востаннє 05.02.2024 строком на 90 діб. Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 (далі - Указ). Окрім іншого, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст.ст. 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України. Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. Відповідно до Указу Президента № 255/2023 від 01.05.2023 продовжено загальну мобілізацію на 90 діб. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.199, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Тобто, в Україні діє особливий період, а тому у зв`язку із введенням воєнного стану з 05 год 30 хв 24.02.2022 право на виїзд з України, а також перетин державного кордону України громадянами України без наявних законних підстав тимчасово обмежено. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 (далі - Правила), встановлено порядок і вичерпний перелік підстав, за яких громадяни України мають право на виїзд із України, а також перетин державного кордону у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану. За містом п. 2-6 Правил, категорії осіб, яким дозволяється виїзд за межі України, також визначено ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», серед них: які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати. Відтак, для перетинання державного кордону у період дії воєнного стану зазначені громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи, якими, зокрема, є свідоцтва про шлюб із особою з інвалідністю І чи II групи.

З метою реалізації свого злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 06.02.2024, перебуваючи у невстановленому місці, розробив злочинну схему, яка полягала в організації незаконного переправлення військовозобов`язаних чоловіків через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, засобів та усуненням перешкод, за грошову винагороду.

Діючи відповідно до свого злочинного плану, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_4 підшукував чоловіків, які у законний спосіб не могли виїхати з території України, після чого ОСОБА_5 підшукував жінок з інвалідністю І чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати, та які за грошову винагороду погоджувались за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вступити у фіктивний шлюб із невідомою особою. Так, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 06.02.2024 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на АЗС «WOG», що по АДРЕСА_1 , зустрівся із військовозобов`язаним ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в ході розмови з останнім, демонструючи свою обізнаність щодо способу незаконного перетину державного кордону України в умовах воєнного стану, пообіцяв за грошову винагороду 10000 доларів США сприяти у пошуку одинокої жінки з інвалідністю І чи II групи, яка не має інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати та укладенні із нею фіктивного шлюбу для подальшого перетину ОСОБА_8 державного кордону України. У подальшому, на виконання свого спільного злочинного умислу ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин відшукав та домовився з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється особою з інвалідністю II групи, про укладання фіктивного шлюбу з ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через держаний кордон України, ОСОБА_4 , 10.02.2024, перебуваючи на АЗС «WOG», що по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є фіктивним, повідомив останнього про необхідність приїзду 13.02.2024 о 07 год 30 хв до м. Володимир Волинської області для оформлення документів щодо укладання шлюбу. Так, 13.02.2024 близько 09 год ОСОБА_11 на виконання вказівки ОСОБА_4 прибув до центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Володимирської міської ради Володимирського відділу ДРАЦС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що розташований за адресою: Волинська область, м. Володимир, вул. Устилузька, 17, куди ОСОБА_5 організував прибуття ОСОБА_9 для оформлення відповідних документів для подальшого укладання фіктивного шлюбу із ОСОБА_8 , про що останні за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подали заяви про державну реєстрацію шлюбу, форма якої встановлена наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» (додаток 7), зазначивши у них завідомо неправдиву інформацію про добровільне волевиявлення та взаємну згоду на вступ до шлюбу. У подальшому, з метою отримання офіційних документів, що дають право на виїзд за кордон в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 27.03.2024 близько 09 год 40 хв попередньо домовившись із ОСОБА_8 , зустрівся із останнім на АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_3 , та власним автомобілем «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER 313 CDI» 2014 року виписку, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 доставив його до Володимирського відділу ДРАЦС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , куди ОСОБА_5 заздалегідь організував прибуття ОСОБА_9 . Після цього, за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 27.03.2024 близько 12 год, перебуваючи у приміщенні Володимирського відділу ДРАЦС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі наданих останніми даних отримали від працівника вказаної установи свідоцтво про шлюб між ними серії НОМЕР_1 від 27.03.2024. У свою чергу, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 після отримання вищезазначеного свідоцтва про шлюб, перебуваючи у м. Володимирі, висунули вимогу ОСОБА_8 про передачу грошових коштів у сумі 11000 доларів США, однак у подальшому у телефонному режимі ОСОБА_4 додатково повідомив ОСОБА_12 про збільшення суми неправомірної винагороди до 12000 доларів США. У подальшому, ОСОБА_4 з метою отримання грошових коштів від ОСОБА_8 за спільну з ОСОБА_5 . організацію в укладенні фіктивного шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , що надало тому право на безперешкодний виїзд за межі кордону України, 28.03.2024 близько 13 год зустрівся із ним на території автостанції за адресою: АДРЕСА_5 , зокрема у салоні автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER 313 CDI» 2014 року виписку, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та о 13 год 10 хв одержав від ОСОБА_11 попередньо узгоджену суму грошових коштів в сумі 12000 доларів США, які у подальшому мав розділити з ОСОБА_5 .

19 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. У подальшому, з урахуванням отриманих даних, 27.08.2024 в рамках об`єднаного кримінального провадження № 0000003, ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру за ч. 3 ст. 332., ч. 2 ст. 149 КК України.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив. Однак вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка є особою з інвалідністю II групи; протоколами допитів свідка ОСОБА_13 , в яких останній детально описує робочу схеми по організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та розповідає про осіб, які причетні до функціонування цієї схеми; протоколом за результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 23.04.2024, в якому зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_5 з приводу організації незаконного переправлення через державний кордон України; протоколами за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю особи від 30.03.2024 та 31.03.2024, в яких детально зафіксовано ролі кожного з учасників злочинного угрупування у вчиненні злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , яка є сусідкою ОСОБА_9 та якій відомо про участь останньої у схемі незаконного переправлення через державний кордон України; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , якому відомо про роботу схеми та про осіб, які причетні до вчинення злочину, а також іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні. Беручи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, а також і те, що останній не працює та не навчається, у зв`язку із чим немає доходів для задоволення своїх матеріальних потреб, систематично перетинає державний кордон, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, є підстави вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаних ризиків.

У зв`язку з наведеним, відносно ОСОБА_5 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки лише вказаний запобіжний захід, який хоча і не є найбільш суворим його видом, однак є таким, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Про наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному правопорушенні свідчить те, що ОСОБА_5 добре обізнаний про анкетні дані та місце проживання свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 , та усвідомлюючи свою причетність до вчинення інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з можливим позбавленням волі, з метою уникнення покарання, може схиляти вказаних осіб до зміни наданих показань шляхом залякування чи іншого примусу (у судовому засіданні останні не допитувались). Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення скоєно в умовах воєнного стану в Україні, що свідчить про відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненості у безкарності своїх дій.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 05.07.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 05.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 25.06.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 07.02.2024 до 29.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04.09.2024 клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури задоволено та продовжено до 04.11.2024 включно дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати у період часу з 22 год до 6 год наступного дня місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_6 .

За результатом досудового розслідування 10.10.2024 скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні до суду.

Враховуючи зазначене вище, зокрема те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, просить продовжити застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з відповідними зазначеними заборонами.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підтримав повністю з наведених у ньому підстав. На запитання суду підтвердив відсутність порушень умов та покладених зобов`язань ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечили і заявили клопотання про зміну запобіжного заходу, а саме просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на недоведеність та формальність ризиків, заявлених прокурором.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення захисника обвинуваченого та обвинуваченого, дослідивши матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою зазначеної статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Частиною 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05.07.2024 щодо ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у період часу з 22 години до 06 години наступного дня строком на 2 місяці до 05.09.2024 року включно, а також на ОСОБА_5 було покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду на першу вимогу; не залишати населений пункт АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні; здати на зберігання до органів Державної міграційної служби України свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04.09.2024 за клопотанням прокурора щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у період часу з 22 години до 06 години наступного дня до 04.11.2024 включно та покладено на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду на першу вимогу; не залишати населений пункт селище Благодатне Володимирського району Волинської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30.10.2024 за клопотанням прокурора щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у період часу з 22 години до 06 години наступного дня до 12.11.2024 включно та покладено на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду на першу вимогу; не залишати населений пункт селище Благодатне Володимирського району Волинської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 149 КК України передано для розгляду до Камінь-Каширського районного суду Волинської області 11.10.2024. Підготовче судове засідання, у зв`язку з відкладенням, проводиться 08.11.2024

ОСОБА_5 обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, і у вербуванні, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Одне з кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_16 , а саме передбачене ч. 2 ст. 149 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення цього злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, інше кримінальне правопорушення до категорії тяжких злочинів, за вчинення цього злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Згідно із зазначеними в обвинувальними акті обставинами, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_17 , скоєно у воєнний час, за попередньою змовою групою осіб, за кваліфікуючою ознакою повторності, а також з корисливих мотивів.

Враховуючи фактичні обставини скоєння злочинів, про які зазначено в обвинувальному акті, у сукупності з вагомістю доказів про причетність ОСОБА_16 до їх вчинення та з наведеними вище даними про особу останнього, а також з суворістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на свідків у кримінальному провадженні, і такі ризики не зменшилися.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не порушував умов та зобов`язань, покладених на нього попередніми запобіжними заходами, суд вважає недоведеним обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України -недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам. Суд вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме застосувати особисте зобов`язання із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених частинами п`ятою статті 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Суд зауважує, що у зв`язку із дією на території області комендантської години у нічний час доби, під час якої обмежено пересування осіб, такий запобіжний захід, по суті, достатній для запобігання зазначених прокурором ризикам, як і домашній арешт із забороною залишати житло у період часу з 22 години до 06 години.

Беручи до уваги зазначене вище, суд вважає підставною позицію сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу з домашнього арешту із забороною залишати житло у період часу з 22 години до 06 години наступного дня на особисте зобов`язання. При цьому суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, зазначені у клопотанні прокурора, необхідні для запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту селище Благодатне Володимирського району Волинської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 177, 178, 179, 182, 194, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Змінити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 2 ст. 149 КК України запобіжний захід з домашнього арешту із забороною залишати житло у період часу з 22 години до 06 години наступного дня на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 2 ст. 149 КК України, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до 06 січня 2025 року, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту селище Благодатне Володимирського району Волинської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні.

Ухвала суду про зміну запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено о 09:30 годині 12 листопада 2024 року.

СуддяОСОБА_18