Справа № 195/1145/24
У Х В А Л А

іменем України

20.08.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , (в режимі ВКЗ), підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступник начальника СВ ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 09 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий у кримінальному провадженні заступник начальника СВ ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, вніс на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України, посилаючись на наступні обставини.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що слідчим відділенням відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000146 від 09 липня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді такелажника 2 відділення 1 евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону, у військовому званні «солдат», 08.07.2024 року близько 23:40 год. знаходився поблизу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де маючи прямий умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншим особам, бажаючи їх настання, діючи умисною, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство дружини ОСОБА_7 та її малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проникнув до будинку по АДРЕСА_1 за вказаною адресою, через незачинене вікно, звідки силою витяг на проїзну частину вулиці потерпілу ОСОБА_7 , слідом за якою прослідувала малолітня донька ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_5 повалив потерпілу ОСОБА_7 на асфальт проїзної частини та почав обома руками душити останню та в наступному дістав з кишені бойовий припас ручну осколкову гранату Ф 1, яку мав при собі та, привівши її в дію, кинув під ноги ОСОБА_7 , після чого пролунав вибух, однак його дії не були доведені до кінця через причини, які від нього не залежали, а саме потерпілим вчасно була надана невідкладна медична допомога.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження в вигляді мінно-вибухової травми, осколкові поранення лівої нижньої кінцівки, грудної клітини, садна чола. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив малолітній потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження в вигляді мінно-вибухової травми, осколкові поранення правого плеча.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 1, п. 2, п. 5 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .:

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України, а саме закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, малолітньої дитини, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, 11.07.2024 прийнято рішення про повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. 11.07.2024 виконано вимоги ст. 278 КПК України (повідомлення про підозру вручено дорослому члену сім`ї, а саме сестрі ОСОБА_5 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3

11.07.2024 слідчим прийнято рішення про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук, у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Строки досудового розслідування не закінчилися.

19.08.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, виникла об`єктивна необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання у відношенні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що є достатньо підстав вважати, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України та наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний проти задоволення клопотання прокурора заперечував, але будь яких пояснень та обґрунтованих доказів слідчому судді не надав.

Захисник підозрюваного проти даного клопотання заперечує, та просить застосувати до підозрюваного більш мякий запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані матеріали та вислухавши учасників провадження, з урахуванням ч.1 ст.177, ст.178, ст.183 КПК України, вважаю його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Преображенка, Томаківського району, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, одружений, не працевлаштований, котрий депутатом не являється, на соціальному забезпеченні не перебуває, раніше не судимому, військовослужбовцю призваному на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обіймає посаду такелажник 2 відділення 1 евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Після затримання підозрюваного, 19.08.2024 року слідчим за погодженням з прокурором прийнято рішення про повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , котра пояснила що 08.07.2024 об 23.40 год її чоловік ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження та погрожуючи вбивством привів в дію бойову гранату, котра розірвалась біля ніг потерпілої та осколком також поранило малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , котра пояснила що 08.07.2024 об 23.40 вона разом з ОСОБА_7 знаходилась вдома у власному будинку та у вказаний час до ОСОБА_11 прийшов її чоловік ОСОБА_5 , котрий спричинив їй тілесні ушкодження, хватав за волосся, витяг з будинку та погрожуючи вбивством привів в дію бойову гранату, котра розірвалась біля ніг потерпілої та осколком поранила саму ОСОБА_7 , а також поранило малолітню ОСОБА_12 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 наданими під час проведення слідчого експерименту під час якого свідок вказала та пояснила обставини вчинення замаху на вбивство, підтвердила наданні під час допиту свідчення про вчинення замаху на вбивство ОСОБА_7 та малолітньої ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , котра пояснила що мешкає поряд з ОСОБА_10 та 08.07.2024 об 23.40 чула вибух та після чого почула жіночий голос зі скаргами на біль, голос вона впізнала як ОСОБА_14 ;

- протоколом огляду місця події, де на проїзній частині АДРЕСА_1 виявлено епіцентр вибуху, 4 металеві фрагменти від гранати Ф-1, кільце з чекою та фрагмент дроту розігнутого кільця; спусковий важіль УЗРГМ;

- письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_5 про вчинення злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, встановлено ризики, які знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування та на даний час не зникли, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ, у зв`язку із виконанням бойових завдань, постійно здійснює передислокацію на території України, тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 може повернутись до місця несення служби і в такому разі виконання загальних засад Кримінального процесуального кодексу України в частині розумності строків судового розгляду забезпечити не вдасться за можливе та підозрюваний буде посилатися на неявку до органу досудового розслідування та суду мотивуючи проходженням військової служби.

В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі.

При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а дієвим запобіжним заходом, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків, а саме свідка ОСОБА_10 , у цьому кримінальному провадженні, існування даного ризику обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким злочином та вчинене проти життя та здоров`я особи, у зазначеному кримінальному провадженні показання свідка ОСОБА_10 , яка особисто знайома з підозрюваним, мають доказове значення, таким чином, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеному ризику.

п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України враховуючи особу ОСОБА_5 вчиняючи особливо тяжкий злочин в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинений ним кримінальне правопорушення, фактично самовільно залишивши місце несення служби, що само по собі утворює склад інших кримінальних правопорушень, передбачених за ст.ст. 407 408 КК України. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

Зокрема, 28.05.2024 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Дніпро надіслано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України відносно військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , який без поважних причин залишив місце несення служби. За вказаним фактом Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань розташованому у м. Дніпро, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002386 за ч.4 ст.408 КК України за фактом самовільного залишення місця несення служби військовослужбовцем ОСОБА_5 .

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюваний у вчиненні особливо тяжкого злочину, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом знищення та спотворення ним речей (доказів), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілого;

- особиста порука не можливо застосувати у зв`язку з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, оскільки ОСОБА_5 на теперішній час є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа командування військової частини та інших військових формувань не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, у зв`язку з тим що підозрюваний з 24.03.2024 самовільно залишив місце несення служби та продовжує ухилятись, але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання будуть такі звернення, на думку слідства такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам;

- застава прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу;

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, позбавляє військовослужбовця виконувати свій конституційний обов`язок, що не кореспондується ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування підозрюваного від суду. Більше того, за таких обставин підозрюваний отримає можливість незаконно впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні будь-яким чином.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, потерпілу тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій підозрюваного для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для підозрюваного жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, які додаються до даного клопотання підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його причетності до інкримінованого злочину потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

За викладених обставин у сукупності щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є недостатніми.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є недостатніми.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зазначені вище обставини у сукупності свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку з чим відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи строки досудового слідства, строком на 60 днів, без визначення розміру застави на підставі п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинене із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176,177,178,183,184,193,194,195,196,197,206,309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступник начальника СВ ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 09 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.1, п.2, п.5 ст.115 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с.Преображенка, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, раніше не судимого, депутатом не являється, особою з інвалідністю та особою котра перебуває на соціальному забезпеченні не являється, пенсіонером не являється, військовослужбовцю призваному на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обіймає посаду такелажник 2 відділення 1 евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в умовах Державної установи «Дніпропетровська установа виконання покарань №4», яка розташована за адресою: 50066, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Надії Алексєєнко,80, без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю в 60 днів, тобто, до 18.10.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту оголошення, а особою, що перебуває під вартою з моменту вручення їй копії, безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1

20.08.2024