Єдиний унікальний номер 741/912/14-к
Провадження № 1-в/741/37/24
У Х В А Л А

м. Носівка 24 вересня 2024 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Чернігівського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2014 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

встановив:

29 серпня 2024 року до суду надійшло зазначене клопотання, яке мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_3 перебуває на обліку в Чернігівському районному секторі № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області з 5 лютого 2015 року. Згідно вироку суду на нього покладені обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являться для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації). 6 лютого 2015 року засуджений з`явився до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації), де йому були роз`яснені порядок та умови відбуття іспитового строку, відібрана підписка, винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію (перша п`ятниця кожного місяця), вручено направлення до Центру зайнятості для допомоги у працевлаштуванні. У період з 6 лютого 2015 року по 2 жовтня 2015 року засуджений вчасно з`являвся для реєстрації, порушень вимог чинного законодавства та обов`язків, покладених судом, не допускав, до адміністративної відповідальності не притягувався. З 6 листопада 2015 року для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації) не з`являвся, про причини неявок не повідомляв, також не інформував про зміну проживання. У зв`язку з цим 23 листопада 2015 року було розпочато першочергові розшукові заходи, які не дали позитивного результату. 23 грудня 2015 року до відділення поліції було надіслано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів та до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. 25 січня 2016 року до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації) надійшла ухвала Козелецького районного суду про відмову у скасуванні іспитового терміну ОСОБА_3 16 лютого 2016 року до кримінально-виконавчої (уповноваженого органу з питань пробації) з відділення поліції надійшло повідомлення про оголошення засудженого в розшук та заведення оперативно-розшукової справи № 40/07/13. З урахуванням положень ч. 1 ст. 165 КВК України за вироком Носівського районного суду від30 липня 2014 року строк випробування терміном на 2 роки сплинув 30 липня 2017 року. Засуджений до цього часу перебуває у розшуку, строк давності виконання вироку сплинув 30 липня 2019 року.

Учасники судового провадження у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду подання повідомлялися.

Представник органу пробації подав до суду заяву, в якій просив розгляд подання проводити без його участі, подання задовольнити.

Суд вважає за можливе розгляд подання проводити у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду подання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд подання проводиться без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів.

Вивчивши подання, дослідивши та проаналізувавши докази, що додані до подання, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2014 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк два роки.

Вирок суду набрав законної сили 23 вересня 2014 року та був направлений на виконання кримінально-виконавчій інспекції Носівського району.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 частково відбув призначений судом іспитовий строк, однак з 16 лютого 2016 року був оголошений в розшук.

ОСОБА_3 по теперішній час перебуває у розшуку, жодної інформації про встановлення його ймовірного місця перебування не надходило.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частиною 3 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Таким чином, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України встановлює нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Таким чином, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 грудня 2015 року в справі № 5-324кс15, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.ст. 389, 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, а тому немає підстав вважати, що у даному випадку перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Ураховуючи вищевикладене, а також той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Носівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2014 року, факт ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України.

Відповідно до ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 539 КПК України, ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, суд,

постановив:

Клопотання начальника Чернігівського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка Чернігівської області, зареєстрованого в с. Комарівка Борзнянського району, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , засудженого вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком три роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк два роки, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1