Справа № 263/1264/19
Провадження № 1-в/201/160/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполь, Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 засудженого:

- 18.04.2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1190 гривень.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.04.2019 ОСОБА_3 , було визнано винним у вчиненні вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1190 гривень.

Вирок набрав законної сили 20.05.2019 року. Копія вироку та розпорядження суду відносно засудженого ОСОБА_3 отримано та прийнято до виконання 09.12.2019 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Станом на 27.05.2024 р. відділ № 1 не отримував від ОСОБА_3 документа про сплату штрафу.

Проведеними заходами установити причини несплати штрафу засудженим ОСОБА_3 не стало можливим. Засуджений на зв`язок не виходив.

На теперішній час перевірити адресу реєстрації та проживання засудженого ОСОБА_3 не можливо. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України територія м. Маріуполь Донецької області визнана тимчасово окупованою (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 р. № 309). Внаслідок окупації м. Маріуполь на його території не функціонують жодні поштові служби та окупаційною владою змінено оператора мобільного зв`язку. Тому спрямувати виклик засудженому поштою чи з використанням технічних засобів електронних комунікацій не виявляється можливим.

Відповідно до повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_2 інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_3 не значиться.

З інформації Державної податкової служби України щодо джерел виплачених доходів встановлено, що офіційних джерел доходів засуджений ОСОБА_3 не має.

Згідно повідомлень: управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області - засуджений нових кримінальних правопорушень не скоїв; відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - актового запису про смерть ОСОБА_3 не виявлено; ІНФОРМАЦІЯ_3 - на військову службу не призивався; Маріупольського міського центру зайнятості - з приводу працевлаштування не звертався.

Виходячи з чинного законодавства строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання. Тривалість строків давності виконання обвинувального вироку залежить від виду покарання, яке було призначене засудженому й від строку такого покарання та тяжкості вчиненого особою злочину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно ч. З ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

В ч. 4 ст. 80 КК України зазначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності. Подальше виконання вироку недоцільне, оскільки після спливу вказаного строку його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.

Тобто підстава цього виду звільнення складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; неухилення особи від відбування призначеного їй покарання; невчинення нею нового нетяжкого, тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений 18.04.2019 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 15 КК України до покарання у виді штрафу, що є покаранням менш суворим, ніж обмеження волі, вирок набрав законної сили 20.05.2019 р., строк давності виконання вказаного вироку сплинув 20.05.2021 р.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі ст. 389 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. З ст. 80 КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строгу давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

-закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

-не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

-не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, шо на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.04.2019 р., факт ухилення від відбування покарання не встановлено вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання передбачені п.1 ч.1 ст. 80 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання про звільнення від відбуття покарання ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 18.04.2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1190 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали суду.

Повний текст ухвали буде проголошено 16.09.2024 о 10:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1