Дата документу 15.07.2024 Справа № 333/8359/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/8359/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/478/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі (з дислокацією в м. Запоріжжя) ОСОБА_7 , поданої в порядку ст. 303 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

26 вересня 2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі (з дислокацією в м. Запоріжжя) ОСОБА_7 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 вказав, що слідчим другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі (з дислокацією у м. Запоріжжя) ОСОБА_7 незаконно закрито кримінальне провадження №0002229 від 3 листопада 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Зазначає, що ухвалами слідчих суддів було зобов`язано, в тому числі слідчого ОСОБА_8 , виконати певні слідчі дії у кримінальному провадженні №0000347 від 25 жовтня 2016 року, проте ним не виконано рішення суду, закриваючи тричі кримінальне провадження, що свідчить про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. В своїй постанові про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_7 не спростував жодного документального доказу, наданого ОСОБА_6 під час його допиту у якості потерпілого.

Просив зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_7 скерувати до суду матеріали кримінального провадження №0000347 від 25 жовтня 2016 року та №0002229 від 3 листопада 2021 року, об`єднати вказані провадження в одне провадження, скасувати постанову слідчого ТУ ДБР ОСОБА_7 у м. Мелітополі від 27 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження №0002229 від 3 листопада 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що в ході досудового розслідування встановлено, що твердження заявника про те, що слідчим не виконано рішення суду шляхом невиконання ніяких слідчих дій, не може бути підставою настання кримінальної відповідальності, оскільки в ухвалі слідчого судді відсутнє рішення про зобов`язання слідчого вчинити вказану дію, а є лише рішення про скасування рішення слідчого, яке було виконано. Щодо вимог скарги в частині об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження, слідчий суддя зазначив, що вирішення даного питання належить до сфери повноважень процесуального керівника та не може бути предметом контролю слідчого судді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та повернути матеріали кримінального провадження №0002229 від 3 листопада 2021 року для проведення слідчих дій.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що досудове розслідування здійснюється протягом не одного року, в матеріалах справи констатовано невиконання рішення суддів слідчим ОСОБА_8 , який тричі виносив постанови про закриття кримінального провадження, переписуючи їх та які в подальшому були скасовані.

Зазначає, що слідчий суддя порушив процесуальні строки щодо розгляду його скарги, а саме відкрив провадження не в трьох денний строк.

Звертає увагу на те, що слідчий при винесенні постанови про закриття кримінального провадження не користувався матеріалами кримінального провадження та не досліджував їх.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали отримав лише 24 червня 2024 року.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів скарги, відомості про отримання ОСОБА_6 оскаржуваної ухвали в матеріалах провадження відсутні, у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Від апелянта ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд його апеляційної скарги у його відсутність.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишились неперевіреною, тобто коли виконані вимоги ст. 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий провів усі необхідні слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних слідчим доказах, які вказують на відсутність в діях слідчого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 України, що стало безпосередньою підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як встановлено апеляційним судом, 31 жовтня 2018 року постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 кримінальне провадження №0000347 від 25 жовтня 2015 року закрито (а.с. 42-44).

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2019 року постанову слідчого від 31 жовтня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000347 від 25 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 382 КК України було скасовано, матеріали вказаного кримінального провадження повернуті до прокуратури Запорізької області.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 від 31 жовтня 2019 року кримінальне провадження №0000347 від 25 жовтня 2015 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях слідчого Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України (а.с. 39-41).

3 листопада 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002229 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, за заявою ОСОБА_6 від 24 квітня 2021 року (відомості внесені на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 4 червня 2021 у справі №757/25896/21-к), за фактом невиконання судового рішення - ухвали слідчого судді (справа №335/5273/18; провадження №1-кс/335/3976/2019) слідчим Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі та наступного закриття 31 жовтня 2019 року кримінального провадження №0000347 від 25 жовтня 2015 року, без виконання вказаного вище судового рішення (а.с. 3).

Постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_7 від 27 лютого 2022 року кримінальне провадження №0002229, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 3 листопада 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 5-15).

Так, кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, а ч. 2 цієї статті встановлює відповідальність за ті самі дії, вчинені службовою особою.

Предметом злочину, передбаченого ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який набрав законної сили.

Невиконання судового акта є бездіяльністю, яка означає незастосування службовою особою передбачених законом і цим судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо на цю службову особу покладено обов`язок і вона має реальну можливість виконати цей судовий акт.

Зі змісту викладених відомостей у витязі з ЄРДР за №0002229 убачається, що вони були внесені за фактом невиконання судового рішення - ухвали слідчого судді (справа №335/5273/18; провадження №1-кс/335/3976/2019) слідчим Територіального управління ДБР.

Так, як випливає із ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2019 року по справі №335/5273/18 (провадження №1-кс/335/3976/2019), підставою для скасування постанови слідчого від 31 жовтня 2018 року було те, що при винесенні такої постанови, слідчим не надано належної оцінки зібраним доказам кожному окремо та у їх сукупності.

При цьому, зазначена ухвала слідчого судді не містить вимог щодо зобов`язання слідчого провести певні (конкретні) слідчі дії у кримінальному провадженні №0000347, а вказує лише про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2018 року з вищевказаних мотивів.

Із матеріалів скарги випливає, що після постановлення слідчим суддею ухвали від 7 серпня 2019 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2018 року, слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 постановою від 31 жовтня 2019 року кримінальне провадження №0000347 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 39-41).

З хронології подій у провадженні слідує, що після виконання слідчим ОСОБА_8 судового акту у вигляді ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2019 року щодо скасування його постанови про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2018 року, останнім повторно було винесено постанову від 31 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000347.

На переконання колегії суддів, в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження описано проведені слідчі дії, докладно викладено встановлені обставини кримінального провадження, проведено ґрунтовний аналіз отриманої інформації та наведені мотиви, за яких слідчий ОСОБА_7 дійшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків в постанові про закриття кримінального провадження, апеляційна скарга не містить.

Щодо вимог скарги ОСОБА_6 про об`єднання кримінальних проваджень №0000347 та №0002229 в одне кримінальне провадження, то ураховуючи, що такі вимоги не можуть бути предметом оскарження до слідчого судді, оскільки це не передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя повинен був відмовити у відкритті провадження в цій частині.

Разом з тим, ураховуючи, що вимоги скарги в частині об`єднання кримінальних проваджень слідчий суддя по суті не розглядав, зазначивши, що вони не можуть бути предметом контролю з боку слідчого судді, то колегія суддів вважає, що в даному випадку при винесенні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею не допущено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування судового рішення.

Крім того, вимоги скарги ОСОБА_6 щодо зобов`язання слідчого про скерування матеріалів кримінальних проваджень до суду також виходять за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, передбаченого ст. 303 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення процесуальних строків розгляду скарги ОСОБА_6 , то слід вказати наступне.

Як убачається із матеріалів скарги, 28 лютого 2024 року після перегляду судом апеляційної інстанції, до провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_6 (а.с. 129), того ж дня, ухвалою від 28 лютого 2024 року за скаргою на постанову про закриття кримінального провадження було відкрито провадження та призначено її до розгляду на 29 лютого 2024 року (а.с. 130), тобто у межах, передбаченого ч. 2 ст. 306 КПК України процесуального строку.

Крім того, із матеріалів провадження випливає, що розгляд скарги ОСОБА_6 неодноразово переносився з різних об`єктивних причин, зокрема, зайнятість судді в іншому провадженні та через неявку учасників провадження.

Отже, вищевказане свідчить про те, що скарга ОСОБА_6 була призначена у встановлені кримінально процесуальним законодавством строки, але через об`єктивні причини не була розглянута в межах строку, який передбачений для розгляду скарг на рішення про закриття кримінального провадження, тобто не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Враховуючи, що слідчим суддею прийнято правильне за суттю рішення, апеляційний суд, з огляду на повноваження надані ч. 3 ст. 407 КПК України, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі (з дислокацією в м. Запоріжжя) ОСОБА_7 , подану в порядку ст. 303 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4