Справа № 309/3851/21
Провадження № 1-кс/309/686/24
У Х В А Л А

про арешт майна

25 вересня 2024 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хуст клопотання старшого слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000261, внесеного до ЄРДР 06.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.2 ст.364 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області мойор поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням, в якому просив накласти арешт на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за кадастровими номером

:02:004:0257, яка зареєстрована за ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем

АДРЕСА_1 , та розташована в с.Іза, урочище «Біля Ферми», із

забороною розпорядження даною земельною ділянкою. Мотивував клопотання тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи обраним Ізянським сільським головою, що підтверджується рішенням першої сесії четвертого скликання Ізянської сільської ради Хустського району від 10 квітня 2002 року, відповідно ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» будучи сільським головою, тобто посадовою особою відповідно ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» будучи посадовою особою місцевого самоврядування маючи відповідні посадові повноваження, щодо здійснення організаційно-розпорядчих функцій, які передбачені ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в невстановлений досудовим розслідуванням час, в період з червня 2003 року по березень 2006 року, усвідомлюючи протиправність карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для ОСОБА_7 , використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, знаючи що рішення виконавчого комітету Ізянської сільської ради від 25.12.1997 про передачу земельної ділянки площею 0,9 га, для ведення особистого підсобного господарства громадянину ОСОБА_7 не приймалось, особисто підписав та скріпив печаткою виконавчого комітету Ізянської сільської ради, завідомо неправдивий офіційний документ - витяг з рішення виконавчого комітету Ізянської сільської ради від 25 грудня 1997, згідно якого ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 , передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,9 га. для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Біля Ферми» в с.Іза, при максимально допустимих 0,6 га відповідно до статті 56 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, чим видав завідомо неправдивий офіційний документ - витяг з рішення засідання виконавчого комітету Ізянської сільської ради від 25.12.1997, яким створив правові підстави для подальшої реєстрації ОСОБА_7 права власності на вказану земельну ділянку.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що згідно рішення засідання виконавчого комітету Ізянської сільської ради від 25 грудня 1997 року, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,9 га в урочищі Біля Ферми на території Ізянської сільської ради громадянину ОСОБА_7 , не видавалась, шляхом накладення підпису, скріпивши його печаткою виконавчого комітету Ізянської сільської ради затвердив та видав завідомо неправдивий офіційний документ - Державний акт на право приватної власності на землю Серії ЗК-013 23339, відповідно якого ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконкому Ізянської сільської ради від 25.12.1997 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,9 га на території с.Іза, ур. Біля Ферми при максимально допустимих 0,6 га для ведення особистого підсобного господарства відповідно до статті 56 Земельного кодексу України в редакції 1990 року.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 з комунальної власності Ізянської сільської ради вибула земельна ділянка площею 0,9 га, вартістю 71000 грн., чим державі в особі Ізянської сільської ради, правонаступником якої є Хустська міська рада спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 71000 грн., що станом на 2006 рік відповідає тяжким наслідкам.

В подальшому використовуючи вище вказаний Державний акт на право приватної власності на землю Серії ЗК-013 23339, ОСОБА_7 було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відомості, щодо вказаної земельної ділянки внесено до Державного земельного кадастру під кадастровим номером :02:004:0257.

28.07.2020 згідно договору купівлі продажу земельної ділянки ОСОБА_7 продав вказану земельну ділянку під кадастровим номером :02:004:0257 громадянину ОСОБА_5 .

Зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :02:004:0257, являється предметом скоєння кримінального правопорушення та речовим доказом у кримінальному провадженні, тому на даній стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказану земельну ділянку.

Необхідність накладення арешту на зазначену земельну ділянку викликана тим, що відсутність такого арешту, надає можливість подальшого розпорядження незаконно придбаною земельною ділянкою, шляхом укладення відповідних нотаріально-посвідчених правочинів, спрямованих як на зміну власника так і на незаконне отримання прибутку за рахунок їх реалізації, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеної земельної ділянки у користування Хустської міської ради.

Враховуючи наведене, просив клопотання задовольнити.

Старший слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Відповідно до п.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши матеріали клопотання з доданими до нього письмовими доказами та процесуальними документами, приходжу до наступних висновків.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Згідно вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Вимогами ст. 172 КПК України визначено, шо клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, якщо клопотання подано ним, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань стверджується, що 06 жовтня 2021 року в ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, відкрито кримінальне провадження № 0000261 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2

18.09.2024 року до ЄРДР внесено відомості у кримінальному провадженні №0000261 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.2 ст.364 КК України.

Як зазначалось вище, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди ( ч.2 п.п. 1-4 ст. 170 КПК України).

Під час розгляду клопотання слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на земельну ділянку з цільовим призначенням для

ведення особистого селянського господарства, за кадастровими номером

:02:004:0257, яка зареєстрована за ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем

АДРЕСА_1 , та розташована в с.Іза, урочище «Біля Ферми», із

забороною розпорядження даною земельною ділянкою.

Жодних доказів того, що вищевказане нерухоме майно одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна слідчим до клопотання не додано.

Не доведено можливість використання відповідного майна як доказу у кримінальному провадженні, не доведено, що нерухоме майно може бути об`єктом конфіскації як виду покарання, або ж спеціальної конфіскації, та не доведено, що на даний час існують вимоги до підозрюваного про відшкодування шкоди.

Слід звернути увагу, наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами земельної ділянки з кадастровим номером №:02:004:0257 не є обов`язком слідчого судді автоматично накласти арешт.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1ст.170 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна, відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1