Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1419/24
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
29 листопада 2024 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Голубівка Ружинського району Житомирської області,
громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою:
та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за наступних обставин.
30 вересня 2024 року близько 13 год. 40 хв., ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем марки «SKODA OCTAVIA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1844 від 29.12.2021, належить ОСОБА_7 , рухався по проїзній частині вулиці Набережна, неподалік будинку №39 с. Прибережне в напрямку до с. Голубівка Бердичівського району Житомирської області. При цьому в автомобілі перевозив пасажирів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рухаючись зазначеним транспортним засобом у вказаний день та час, в межах населеного пункту, по заокругленій вправо горизонтальній ділянці дороги, в задовільних умовах дорожнього руху, водій ОСОБА_5 в порушення вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, і в порушення вимог п. 12.1 цих же Правил, не' врахував дорожню обстановку і відповідно маючи змогу не відреагував на її зміну, тобто під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно ним керувати задля належної оцінки дорожньої ситуації, продовживши рух, не впоравшись з керуванням свого транспортного засобу, допустив його боковий занос ліворуч, в результаті чого виїхав ним за межі проїзної частини до лівого кювету, за яким знаходиться ставок.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «SKODA OCTAVIA» - ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таких, що не є небезпечним для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я, а малолітній пасажир - ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини у вигляді саден та гематоми на передній черевній стінці (без зазначеної форми, розміру, конкретної локації та морфологічних особливостей) розриву та забою печінки, що призвело до внутрішньо-черевної кровотечі, компресійного перелому 3-го поперекового хребця, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження та малолітній потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
29 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні із наданням потерпілою, законним представником малолітньої потерпілої письмових згод прокурору на укладення угоди, між прокурором Бердичівського окружної прокуратури ОСОБА_9 , та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 470, 472 КПК України.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України. Обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторони узгоджують вид і розмір покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки та із звільненням ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням із застосуванням статті 75 КК України на строк, визначений судом, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості сторонами, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Захисник обвинуваченого у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену 29.10.2024 р. між сторонами.
Потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суд встановив, що вказана вище кваліфікація дій обвинуваченого, є правильною, а його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину доведеною.
Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано правам та інтересам окремих осіб, однак потерпіла та законний представник малолітньої потерпілої згодні на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст.473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості та характеру кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.
Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.100,174 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373-374, 469, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.10.2024 року покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 :
- повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.10.2024 р. на автомобіль, скасувати.
Речові докази по кримінальному провадженні:
- автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1844 від 29.12.2021), який знаходиться на зберіганні на майданчику КП «Бердичівкомунсервіс» за адресою: вул. Чуднівська, 156, м. Бердичів, Житомирська область повернути законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь держави судові витрати по справі в загальній сумі 6367 грн. 20 коп. за проведення судових експертиз.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1 .