Справа № 180/573/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

18.10.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала своє клопотання і просила його задовольнити з тих підстав, що відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_4 загалом не заперечувала проти продовження їй тримання під вартою, однак просила прийняти до уваги, що вона перебуває під вартою тривалий час, тяжко хворіє, має інвалідність і вдома може отримати краще лікування, ніж в умовах СІЗО. Також просила визначити їй розмір застави.

Захисник ОСОБА_5 підтримав обвинувачену і також просив застосувати заставу.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Судом встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 обрано 10.07.2024 року та ухвалою від 04.09.2024 року продовжено до 01.11.2024 року у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків.

На даний час суду не надано доказів того, що ризики, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу, зменшились або відсутні.

Так, існує ризик переховування ОСОБА_4 від суду, оскільки, у разі визнання її вини, їй може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, що може спонукати її ухилитись від суду.

Також, суд приймає до уваги, що в межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 вже був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого було продовжено ухвалою суду від 31.01.2024 року до 30.03.2024 року включно. Однак, починаючи з 16.01.2024 року ОСОБА_4 в судові засідання не з`явлалась, про причини неявки суд не повідомляла. Відповідно до рапортів працівників поліції за адресою проживання ОСОБА_4 не мешкає. У зв`язку з цим ухвалою від 15.02.2024 року ОСОБА_4 була оголошена в розшук.

Таким чином ОСОБА_4 не виконала покладені на неї судом обов`язки за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

В судовому засіданні з приводу застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 не змогла пояснити причини невиконання обов`язків, покладених на неї ухвалою суду на час цілодобового домашнього арешту.

Отже, ризик переховування обвинуваченої від суду є не гіпотетичним, а реальним.

Крім того, існує ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки справа ще не розглянута судом, а ОСОБА_4 вини своєї в інкримінованому їй правопорушені не визнає, що може спонукати її впливати на свідків обвинувачення з метою примушування до дачі показань на її користь.

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення, про який зазначено в клопотанні прокурора, суд вважає недоведеним.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, суду не надано доказів того, що обвинувачена не може за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО.

Щодо визначення застави, то з огляду на зазначені ризики, враховуючи приписи ч.4 ст.183 КПК України, за якими суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини, - суд не вважає за можливе задовольнити клопотання обвинуваченої та захисника щодо визначення застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб - до 19 грудня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченої та її захисника про застосування застави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1