Єд. унік. № 243/8271/24
Провадження № 1-кп/243/979/2024
В И Р О К

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000306 від 03 квітня 2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, який має середню освіту, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.04.2016 по справі № 2/243/1851/2026 ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання спільних дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 квітня 2016 і до досягнення дітьми повноліття.

Будучи обізнаним про необхідність сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, ОСОБА_4 , будучи фізично здоровим та працездатним, в період виникнення заборгованості, а саме з 23.07.2023 по 31.08.2024, офіційно не працевлаштувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вживав, до центру зайнятості населення не звертався, отримував певний дохід від тимчасових (неофіційних робіт), добровільно допомоги на утримання дітей не надавав, чим порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХII від 27.02.1991, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Не маючи обмежень щодо фізичної праці та протипоказань за станом здоров`я, а також будучи обізнаним про необхідність виконання свого обов`язку зі сплати аліментів та можливості настання кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 аліменти не виплачував, що призвело до виникнення заборгованості по виплаті аліментів станом на 31.08.2024 в розмірі 92988,00 грн.

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_4 лише в межах висунутого йому обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 08 жовтня 2024.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю та пояснив, що має дітей, на утримання яких зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду. У зв`язку з мінливими доходами та відсутністю постійного місця роботи аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість. У вчиненому розкаюється.

Приймаючи до уваги, що обвинуваченим не оспорюються викладені в обвинувальному акті обставини скоєння злочину, враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд у відповідності до положень частини третьої статті 349 КПК України визнає недоцільним дослідження зазначених обставин у кримінальному провадженні, тому вважає необхідним обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних щодо його особи.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає їх достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими здобутими доказами та відповідають встановленим у кримінальному провадженні обставинам. Суд зазначає, що причини несплати аліментів, на які послався обвинувачений, не можуть бути розцінені судом як поважні, оскільки жодним чином не впливають на його обов`язок з утримання дітей та не нівелюють його.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (внаслідок вчинення злочину заподіяно матеріальної шкоди на суму 92988,00 грн.), відомості про особу обвинуваченого (раніше не судимий, за медичною допомогою до нарколога та психіатра не звертався, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працевлаштований), позицію потерпілої, яка при призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає. Так, попри визнання ним своєї вини у вчиненні кримінального проступку в судовому засіданні будь-яких інших обставин, які були б здатні свідчити про дійсне розкаяння та осуд своєї неправомірної поведінки, відшкодування заподіяної шкоди або хоча б намагання її частково відшкодувати, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги відомості про особу ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, розлучений, має двох малолітніх дітей 2013 року народження, на утримання яких зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді громадських робіт строком на 80 (годин) годин.

Цивільний позов по справі не заявлений, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 80 (годин) годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1