Справа № 953/8968/24
н/п 1-кп/953/1094/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002522 від 18.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України,

У С Т А Н О В И В:

16 січня 2024 року близько 07 години 25 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_6 , який раніше обіцяв ОСОБА_3 за надання йому неправомірної винагороди у розмірі 900 доларів США вплинути на прийняття особами, уповноваженими на виконання функцій держави працівниками Національної поліції України рішення щодо внесення через «ІТ-технології» у базу «ІКС ІПНП» водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку постановою Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2023 року визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та видалення інформації про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з «ІКС ІПНП».

Того ж дня ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 500 доларів США.

Після чого, 16 січня 2024 року близько 18 години 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у виді грошових коштів у розмірі 400 доларів США з метою здійснення останнім впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави працівниками Національної поліції України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою, укладеною 26 вересня 2024 року між прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України.

Прокурор ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримали укладення угоди про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, визнав повністю, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369-2 КК України, тобто надання неправомірної вигоди третій особі, яка обіцяє за надання такої вигоди вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень ст.ст.474, 475 КПК України.

Суд встановив, що під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладена та підписана угода від 26 вересня 2024 року про визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався повністю та беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України в обсязі підозри та обвинувального акту у судовому провадженні на підставі зазначеної угоди, надати показання під час судового розгляду у кримінальному провадженні, надати показання під час судового розгляду у кримінальному провадженні № 0004289 від 13.12.2023, викриваючі злочинні дії ОСОБА_6 , з огляду на беззастережне визнання ним своєї провини, щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, сприяння проведенню досудового розслідування та найшвидшому судовому провадженню сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Суд встановив, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлені, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Суд вивчив особу обвинуваченого ОСОБА_3 та встановив, що він має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, його осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, крім того, активно сприяв розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення, надав розгорнуті свідчення стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений не становить великої суспільної загрози, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд встановив, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, інтересам суспільства та держави і даним особи обвинуваченого та заявлені в межах санкції ч. 1 ст. 369-2 КК України, тобто є таким, що не суперечать положенням КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, відсутність шкоди, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і обвинуваченим угоди про визнання винуватості, призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді штрафу.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 26 вересня 2024 року, укладену між прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харків протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1