Провадження № 1-кс/643/1504/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000902 від 29.10.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулася до суду із вказаним клопотанням у якому, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 28.10.2024 в період часу з 19 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. дізнавачем СД Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , 1991 р.н., а також визначити місце зберігання вказаного майна.

Вказала, що існують достатні підстави вважати, що вилучене в ході огляду місця події посвідчення водія є предметом вчинення кримінального проступку та можуть бути доказами факту та обставин, що встановлюються. Для чого необхідно провести комплекс слідчих та процесуальних дій, відповідних експертиз серед яких криміналістичне дослідження посвідчення водія, що потребує певного часу, тому його повернення може зашкодити подальшому досудовому розслідуванню, призвести до його приховування або знищення.

У судове засідання дізнавач та прокурор не з`явились, разом із клопотанням подали заяви про розгляд клопотання без їхньої участі, клопотання підтримали, просили задовольнити.

У судове засідання володілець документів не з`явився, про дату та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Заяв чи клопотань з приводу клопотання не надав.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що у провадженні СД Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000902 від 29.10.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що до ХРУП №2 надійшов рапорт поліцейського УПП в Харківській області ОСОБА_6 про те, що при перевірці документів у гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.06.2009 року має ознаки підробки, а саме посвідчення водія не знаходиться в базі ІПНП.

28.10.2024 в період часу з 19 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. дізнавачем СД Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , 1991 р.н.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального проступку, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінивши надані стороною обвинувачення матеріали, слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є засобом кримінального правопорушення, містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі.

Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Що стосується вимоги про визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 28.10.2024 в період часу з 19 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , 1991 р.н.

У задоволенні клопотання у частині визначення місця зберігання арештованого майна відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1