КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6117/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року задоволено клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000038 від 18.01.2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000038 від 18.01.2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 16.10.2024 року, у межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 діб, заборонивши підозрюваному залишати місце проживання за адресою - АДРЕСА_2 - в період часу з 23 години по 07 годину на час дії обраного запобіжного заходу, з покладанням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а в разі відмови змінити ухвалу слідчого-судді Печерського районного суду міста Києва від 20.08.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та визначити ОСОБА_7 в порядку п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 242 240 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала є необгрунтованою, необ`єктивною та такою, що не відповідає вимогам, що передбачені главою 18 КПК України, зокрема ст. 194 КПК України та практиці Верховного Суду, тому підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що, оголошуючи підозру ОСОБА_7 саме за вчинення злочинів у складі злочинної організації, орган досудового розслідування жодним чином не обґрунтував підозру у цій частині, не навів суду жодного аргументу щодо попередньої доведеності вини ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, передбаченому ч. 4 ст. 28 та ч.ч 1, 2 ст. 255 КК України.

Апелянт вказує, що станом на час розгляду судом клопотання слідчого про продовження міри запобіжного заходу, за плином семи місяців проведення досудового розслідування та перебування ОСОБА_7 в СІЗО, жодної слідчої дії з підозрюваним за ініціативи органу досудового розслідування проведено не було.

ОСОБА_7 самостійно звернувся до слідчого з клопотанням про його допит, після чого детально розповів про обставини, які йому відомі, щодо притягнення його до кримінальної відповідальності. Так, ОСОБА_7 зазначив, що не перебував в складі ніякої злочинної організації, а більшість осіб, яким також інкримінується участь в злочинній організації, він не знає. Останній також повідомив, що з сім`єю Дощинських він підтримував виключно товариські відносини, які ніяким чином не пов`язані з продажем наркотичних засобів.

Такі покази ОСОБА_7 слідство навіть не перевірило, досудовим розслідуванням до даного часу не встановлені факти та обставини, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 дійсно був учасником саме злочинної організації та інкриміновані йому злочини, передбачені ч. 4 ст. 28 та ч. 1, 2 ст. 255 КК України, кваліфіковані правильно. Більше того, матеріали, які слідчий надає як докази обґрунтованості оголошеної підозри ОСОБА_7 , свідчать про протилежне, а саме про те, що ОСОБА_7 не мав жодних контактів та будь-яких справ з учасниками так званої «злочинної організації» і повністю підтверджуються показами ОСОБА_7 , які він надавав за власною ініціативою.

Захисник зазначає, що злочинну організацію та керівництво в ній четвертою ланкою ОСОБА_7 та безпосередні в ній ролі слідчий підтверджував двома протоколами допиту свідків, які є діючими співробітниками УКР, а вказаний в підозрі зв`язок між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та так званим їхнім керівником ОСОБА_7 взагалі відсутній в жодному з протоколів НСРД, проведеному щодо кожного із вказаних підозрюваних.

Роль, яку визначило досудове розслідування ОСОБА_7 в даній злочинній організації, нічим не доведена та не має під собою будь-якого доказового обґрунтування.

На переконання захисника, докази слідства, що стосуються ОСОБА_7 , взагалі не мають жодного відношення до останнього, що свідчить про недоведеність підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Спростовуючи ризики, на які посилалась сторона обвинувачення під час розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 , сторона захисту зазначає, що ухилятися від слідства та суду у ОСОБА_7 причин не має, адже до затримання він постійно проживав в АДРЕСА_2 , разом зі своїми батьками - ОСОБА_13 , 1949 року народження, та ОСОБА_14 , 1952 року народження, був одруженим, має на утриманні та вихованні малолітню дитину - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір і батько ОСОБА_7 є особами похилого віку і мають ряд захворювань, ОСОБА_7 здійснював догляд за батьками та забезпечував їх матеріально. Залишати батьків з метою переховування від слідства та суду ОСОБА_7 наміру не має, оскільки перш за все бажає довести свою невинуватість в інкримінованих йому злочинах, та розуміє, що залишити батьків без підтримки він не має права.

Знищити або пошкодити речові докази в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 фізично не має можливості, так як всі речові докази були вилучені в ході обшуків та оглядів та передані на зберігання до камер схову правоохоронних органів.

Незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні у ОСОБА_7 потреби не має, адже він не контактував з жодним встановленим на даний час свідком у вказаному кримінальному провадженні, так само вказані особи також його не знають, а відтак будь-які контакти між ними унеможливлюються. До того ж вказані свідки вже надали покази під час досудового розслідування в повному обсязі.

Впливати на інших підозрюваних під час розслідування та подальшого судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_7 мети не має, адже він не являється і не являвся учасником злочинної організації, що йому інкримінує орган досудового розслідування. Та роль, яку йому визначило слідство, не відповідає дійсності, адже ОСОБА_7 не мав спільних інтересів з іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник також зазначає, що до затримання ОСОБА_7 постійно проживав в АДРЕСА_2 , разом зі своїми батьками - ОСОБА_13 , 1949 року народження та ОСОБА_14 , 1952 року народження, що підтверджується витягом № 589 від 21.02.2024 року, виданим відділом реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради.

Батьки ОСОБА_7 являються пенсіонерами та отримують мінімальне пенсійне забезпечення, обоє мають ряд захворювань, які потребують систематичного та постійного лікування. До затримання ОСОБА_7 постійно доглядав за обома батьками, купував їм ліки, стежив за станом їх здоров`я, систематично відвідував з ними відповідних лікарів. Батьки ОСОБА_7 фактично перебували на його утриманні, адже мінімальної пенсії для забезпечення їх життя не вистачало.

В даний час стан здоров`я батьків ОСОБА_7 значно погіршився, вони залишились без його підтримки, як моральної, фізичної, так і матеріальної. До того ж м. Нікополь перебуває неподалік від лінії зіткнення ЗСУ з військами рф. Постійна нервова напруга та стреси від звуків вибухів значно погіршили стан здоров`я батьків підозрюваного.

На переконання захисника, перебування підозрюваного під домашнім арештом, дало б можливість піклуватися про батьків та допомагати їм не тільки в матеріальному плані, а й в фізичному та психологічному.

ОСОБА_7 раніше несудимий, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не перебуває на обліках у лікарів нарколога чи психіатра, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, має постійне місце проживання, одружений, має на вихованні та утриманні малолітню дитину, утримує та доглядає обох батьків пенсіонерів похилого віку, що мають захворювання та потребують догляду, має стійкі соціальні зв`язки.

Судом першої інстанції були проігноровані дані, що характеризують особу підозрюваного, його сімейний стан, наявність хворих батьків похилого віку та інші обставини, які беззаперечно свідчать про відсутність причин у ОСОБА_7 переховуватись від слідства та суду.

Крім цього, в своєму рішенні суд повністю проігнорував прохання сторони захисту про визначення розміру застави, не вказавши навіть в резолютивній частині ухвали про те, з визначенням чи без визначення застави продовжується термін тримання під вартою підозрюваному.

Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції в своєму рішенні порушив принципи об`єктивного дослідження обставин, на які посилалась сторона захисту, що виразилось в неповному дослідженні всіх обставин справи, оцінці обґрунтованості підозри, оголошеної ОСОБА_7 , доказів, на які посилався прокурор, характеризуючих даних щодо підозрюваного, його соціальних зв`язків та сімейних обставин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 18.01.2022 року, за підозрою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

23.01.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Того ж дня його затримано в порядку п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.03.2024 року.

Постановою заступника Генерального прокурора від 06.03.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 продовжено до 3-х місяців, тобто до 23.04.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.03.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000038 продовжено до 12-ти місяців, тобто до 23.01.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.03.2024 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком до 12.05.2024 року (включно).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.05.2024 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком до 02.07.2024 року (включно).

27.06.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком до 23.08.2024 року (включно).

20 серпня 2024 року слідчий слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернулась до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000038 від 18.01.2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилалась на те, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Зокрема, для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме:

- в повному обсязі провести огляд речей та документів, вилучених під час проведення обшуків (огляд речей та документів займає значний час, оскільки під час проведення досудового розслідування було проведено понад 70 обшуків, в ході яких вилучено велику кількість мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, флеш накопичувачів, банківських карток, документів, чорнових записів та ін., що потребує детального огляду та аналізу);

- провести огляд речей та документів, отриманих в результаті тимчасових доступів до банківської таємниці, операторів мобільного зв`язку;

- здійснити аналіз отриманої в ході тимчасових доступів інформації;

- долучити до матеріалів кримінального провадження висновки призначених судових експертиз матеріалів речовин та виробів, судових комп`ютерно-технічних експертиз, судових балістичних експертиз, судових експертиз холодної зброї, судових молекулярно-генетичних експертиз, судових вибухо-технічних експертиз, (на теперішній час у експертних установах перебуває на виконанні ще понад 20 експертиз за різними напрямками дослідження, в тому числі комплексних експертиз, що займає значний час дляїх виконання);

- закінчити проведення криміналістичних експертиз звукозаписів та отримати їх висновки з метою ідентифікації осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень;

- закінчити проведення судових портретознавчих експертиз та отримати їх висновки з метою ідентифікації осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень;

- за результатами отриманих судових експертиз визначитись із необхідністю проведення додаткових чи повторних експертних досліджень;

- провести огляд об`єктів дослідження після проведення судових експертиз;

- розсекретити в повному обсязі та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, клопотання щодо надання дозволу на їх проведення, ухвали суду, винесені за результатами розгляду вказаних клопотань, постанови прокурора про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та відповідні доручення оперативному підрозділу;

- провести слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення інших осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, які на даний час не встановлені;

- за результатами опрацювання результатів негласних слідчих (розшукових) дій та матеріалів, отриманих від операторів та провайдерів транспортних телекомунікаційних мереж, додатково допитати підозрюваних у кримінальному провадженні та інших свідків;

- повідомити ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_19 про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні з урахуванням отриманих висновків експертів;

- відпрацювати підозрюваних на причетність до вчинення інших злочинів, інформацію щодо яких здобуто в ході досудового розслідування кримінального провадження;

- визначити можливість використання отриманих під час досудового розслідування речей та документів речовими доказами, а також визначитись з місцем їх зберігання;

- долучити матеріали виконання всіх доручень, направлених для виконання оперативним підрозділам в порядку ст. 40 КПК України;

- провести інші необхідні слідчі та негласні слідчі (розшукові) дії, у яких виникне необхідність;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Слідчий в клопотанні наголосила, що проведення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають суттєве значення для судового розгляду даного кримінального провадження, вирішення кваліфікації дій кожного з підозрюваних та впливають на повноту досудового розслідування і судового розгляду.

Вказані обставини свідчать про те, що закінчення досудового розслідування на даному етапі є неможливим та потребує додаткового строку досудового розслідування, оскільки результати цих процесуальних дій мають суттєве значення для кримінального провадження, тобто для забезпечення повного та неупередженого розслідування, а також для виконання основного завдання кримінального провадження, що визначене ст. 2 КПК України, щоби кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Провести зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тобто до 23.08.2024 року, неможливо у зв`язку із характером вчинених кримінальних правопорушень, специфікою розслідування даного роду злочинів, об`ємністю кримінального провадження, перевіркою підозрюваних на вчинення інших кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, великим обсягом призначених судових експертиз, виконання яких вплине на остаточну кваліфікацію дій підозрюваних, а також у зв`язку із іншими об`єктивними обставинами, які перешкоджали завершити досудове розслідування у зазначений строк.

Також, слідчий в клопотанні зазначила, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний ОСОБА_7 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року задоволено клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000038 від 18.01.2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000038 від 18.01.2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 16.10.2024 року, у межах строку досудового розслідування.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, його наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також з огляду на дані про особу підозрюваного.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Всупереч тверджень апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вищевикладеним.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, продовживши строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що зумовлює право суду не визначати розмір застави при продовженні строків тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Твердження апелянта про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного не допускає тримання його під вартою, слідчому судді не надано та матеріали провадження таких доказів не містять, а тому перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою немає.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний раніше несудимий, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не перебуває на обліках у лікарів нарколога чи психіатра, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину та батьків похилого віку, що мають захворювання та потребують догляду, має стійкі соціальні зв`язки, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4