УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/3623/21

Провадження № 1-кп/522/294/24

29 жовтня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі клопотання адвоката ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження №0000222, відомості про яке внесено 25.02.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Фрунзівка, Одеської області, громадянина України, українця, який має середню спеціальну освіту, одруженого, працюючого старшим оперативно контролера 1 сектору відділу радіоконтррозвідки центру оперативно-технічних заходів Управління СБУ в Одеській області, «старшого прапорщика», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання, ч.4 ст.358 КК України за кваліфікуючим ознаками використання завідомо підробленого документа, ч.1 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); ч.3 ст.358 КК України за кваліфікуючими ознаками підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання, вчинене повторно, та ч. 2 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинених при наступних обставинах.

Так, 12 лютого 2019 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем Служби безпеки України та перебуваючи на посаді старшого оперативного контролера 1 сектору відділу радіоконтррозвідки центру оперативно-технічних заходів Управління Служби безпеки України в Одеській області у військовому званні «старший прапорщик», знаходячись в приміщенні Управління Служби безпеки України в Одеській області у м. Одеса, діючи умисно, з корисливих мотивів, з переслідуючи ціль заволодіння іншого майна частини грошових коштів, виданих йому в якості авансу на відрядження, підробив звіт про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіт № 264 від 12 лютого 2019 року, шляхом внесення неправдивих відомостей про місце свого проживання під час службового відрядження в зоні проведення бойових дій у АДРЕСА_3 у період з 19 грудня 2018 року по 09 лютого 2019 року, та долучив до зазначеного звіту квитанцію № 889 від 20 грудня 2018 року, видану ФОП ОСОБА_7 , згідно якої він, нібито у період з 20 грудня 2018 року по 08 лютого 2019 року, орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , та нібито сплатив за це 15 000 грн., особисто виконав у графі «підпис підзвітної особи» підпис, тим самим засвідчив власним підписом документ, у якому мостились завідомо неправдиві відомості, з метою його використання ним, шляхом подання до фінансової служби Управління Служби безпеки України в Одеській області (м. Одеса), для звіту за частину раніше виданих йому в якості авансу кошти на відрядження.

Крім того, ОСОБА_6 , 12 лютого 2019 року, будучи військовослужбовцем Служби безпеки України та перебуваючи на посаді старшого оперативного контролера 1 сектору відділу радіоконтррозвідки центру оперативно-технічних заходів Управління Служби безпеки України в Одеській області у військовому званні «старший прапорщик», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою приховати свої протиправні дії, пов`язані із привласненням іншого військового майна грошових коштів, виданих йому в якості авансу на відрядження, використав завідомо підроблений документ звіт про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіт № 264 від 12 лютого 2019 року, до якого внесено неправдиві відомості про місце свого проживання під час службового відрядження в зоні проведення бойових дій у АДРЕСА_3 у період з 19 грудня 2018 року по 09 лютого 2019 року, та долучив до зазначеного звіту квитанцію № 889 від 20 грудня 2018 року, видану ФОП ОСОБА_7 , згідно якої він, нібито у період з 20 грудня 2018 року по 08 лютого 2019 року, орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , та нібито сплатив за це 15 000 грн., шляхом подачі його до фінансової служби Управління Служби безпеки України в Одеській області (м. Одеса).

Крім того, ОСОБА_6 , 12 лютого 2019 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись в приміщенні Управління Служби безпеки України в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 43, будучи військовослужбовцем Служби безпеки України та перебуваючи на посаді старшого оперативного контролера 1 сектору відділу радіоконтррозвідки центру оперативно-технічних заходів Управління Служби безпеки України в Одеській області у військовому званні «старший прапорщик», діючи з єдиним умислом, шляхом обману, переслідуючи корисливий мотив і мету, надав завідомо підроблений документ звіт про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіт № 264 від 12 лютого 2019 року до фінансової служби Управління Служби безпеки України в Одеській області (м. Одеса), з неправдивими відомостями про місце свого проживання під час службового відрядження в зоні проведення бойових дій у АДРЕСА_3 , у період з 19 грудня 2018 року по 09 лютого 2019 року, з долученою до зазначеного звіту № 264 квитанцією № 889 від 20 грудня 2018 року, виданою ФОП, ОСОБА_7 , згідно якої він, нібито у період з 20 грудня 2018 року по 08 лютого 2019 року, орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_4 та нібито сплатив за вказане проживання 15 000 грн., звільнившись від обов`язку повернення зазначених коштів виданих на відрядження, чим отримав можливість розпорядитись ними на власний розсуд, тим самим заволодів чужим майном шляхом обману, спричинивши на вказану суму збитки державі в особі Управління Служби безпеки України в Одеській області.

Крім того, ОСОБА_6 , 28 серпня 2019 року, (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись в приміщенні Управління Служби безпеки України в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 43 будучи військовослужбовцем Служби безпеки України та перебуваючи на посаді старшого оперативного контролера 1 сектору відділу радіоконтррозвідки центру оперативно-технічних заходів Управління Служби безпеки України в Одеській області у військовому званні «старший прапорщик», діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль із заволодіння шляхом обману, іншого майна частини грошових коштів, виданих йому в якості авансу на відрядження, діючи повторно, підробив звіт про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіт № 1121 від 28 серпня 2019 року, шляхом внесення неправдивих відомостей про місце свого проживання під час службового відрядження в зоні проведення бойових дій у АДРЕСА_3 у період з 04 липня 2019 року по 23 серпня 2019 року, та долучив до зазначеного звіту квитанцію № 1059 від 05 липня 2019 року, видану ФОП ОСОБА_7 , згідно якої він у період з 05 липня 2019 року по 22 серпня 2019 року нібито орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_5 та нібито сплатив. за це 16 800 грн., особисто виконав у графі «підпис підзвітної особи» підпис, тим самим засвідчив власним підписом документ, у якому містились завідомо неправдиві відомості, з метою використання ним, шляхом його подачі до фінансової служби Управління Служби безпеки України в Одеській області (м. Одеса), для звіту за використання частини раніше виданих йому в якості авансу коштів на відрядження.

Крім того, ОСОБА_6 28 серпня 2019 року, будучи, військовослужбовцем Служби безпеки України та перебуваючи на посаді старшого оперативного контролера 1 сектору відділу радіоконтррозвідки центру оперативно-технічних заходів Управління Служби безпеки України в Одеській області у військовому званні «старший прапорщик», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою приховати свої протиправні да, пов`язані із привласненням шляхом обману, іншого військового майна частини грошових коштів, виданих йому в якості авансу на відрядження, використав завідомо підроблений документ звіт про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіт № 1121 від 28 серпня 2019 року, в якому внесені неправдиві відомості про місце свого проживання під час службового відрядження в зоні проведення бойових дай у АДРЕСА_3 у період з 04 липня 2019 року по 23 серпня 2019 року, та долучив до зазначеного звіту квитанцію № 1059 від 05 липня 2019 року, видану ФОП ОСОБА_7 , згідно якої він у період з 05 липня 2019 року по 22 серпня 2019 року нібито орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_5 та нібито сплатив за це 16 800 грн., шляхом його подачі до фінансової служби Управління Служби безпеки України в Одеській області (м.Одеса).

Крім того, ОСОБА_6 28 серпня 2019 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись в приміщенні Управління Служби безпеки України в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 43, будучи військовослужбовцем Служби безпеки України та перебуваючи на посаді старшого оперативного контролера 1 сектору відділу радіоконтррозвідки центру оперативно-технічних заходів Управління Служби безпеки України в Одеській області у військовому званні «старший прапорщик», діючи повторно з єдиним умислом, шляхом обману, переслідуючи корисливий мотив і мету, надав завідомо підроблений документ звіт про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіт № 1121 від 28 серпня 2019 року до фінансової служби Управління Служби. безпеки України в Одеській області (м. Одеса), з неправдивими відомостями про місце свого проживання під час службового відрядження в зоні проведення бойових дій у АДРЕСА_3 у період з 04 липня 2019 року по 23 серпня 2019 року, з долученою до зазначеного звіту квитанцією № 1059 від 05 липня 2019 року, виданою ФОП ОСОБА_7 , згідно якої він у період з 05 липня 2019 року по 22 серпня 2019 року нібито орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , та нібито оплатив за це 16 800 грн., звільнившись від обов`язку повернення зазначених коштів виданих на відрядження, чим отримав можливість розпорядитись ними на власний розсуд, тим самим повторно заволодів чужим майном шляхом обману, спричинивши на вказану суму збитки державі в особі Управління Служби безпеки України в Одеській області.

Захисник ОСОБА_5 подала до суду клопотання про закриття кримінального провадження №0000222, відомості про яке внесено 25.02.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2021р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, на підставі ч.1 ст.49 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності за вказаними статтями.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримала подане клопотання та просила його задовольнити з зазначених у клопотанні підстав.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого ОСОБА_4 у судовому засіданні також не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та звільнення його від кримінальної відповідальності зазначивши, що діями ОСОБА_6 . Управлінню СБУ в Одеській області матеріальна шкода не завдана.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника про закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з закінченням строків давності та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України. Також обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що розуміє нереабілітуючі наслідки такого звільнення його від кримінальної відповідальності, зауваживши, що його позиція є добровільною та усвідомленою.

Суд, розглянувши клопотання захисника, вислухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_6 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Крім того, згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 інкриміновані кримінальні правопорушення, передбачені: ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 ч. 1 ст. 190 КК України, які були вчинені ним 12 лютого 2019 року; ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.2 КК України, які були вчинені ним 28 серпня 2019 року. З вказаного періоду обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягався, у розшуку не перебував.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі до трьох років. Розмір максимального покарання не змінився з часу вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (діючого на час вчинення правопорушення) такий злочин є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 чинного КК України таке правопорушення є кримінальним проступком.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (діючого на час вчинення правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 чинного КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Крім того, санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років. Розмір максимального покарання не змінився з часу вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (діючого на час вчинення правопорушення) такий злочин є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 чинного КК України такий злочин є нетяжким злочином.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (діючого на час вчинення правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 чинного КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі до двох років. Розмір максимального покарання не змінився з часу вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (діючого на час вчинення правопорушення) такий злочин с злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 чинного КК України таке правопорушения є кримінальним проступком.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (діючого на час вчинення правопорушення), особа звільняться від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 чинного КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Санкція ч. 3 ст. 358 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років. Розмір максимального покарання не змінився з часу вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (діючого на час вчинення правопорушення) такий злочин є злочином середньої тяжкості. Відповідно до ч. 4 ст. 12 чинного КК України такий злочин с нетяжким злочином.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (діючого на час вчинення правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 чинного КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі до двох років. Розмір максимального покарання не змінився з часу вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (діючого на час вчинення правопорушення) такий злочин с злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 чинного КК України таке правопорушення являється кримінальним проступком.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (діючого на час вчинення правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 чинного КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ч.2 ст.49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Слід зазначити, що ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) висловилася щодо кримінально-правової оцінки частої подачі клопотань про відкладення судових засідань в контексті ухилення особи від слідства і суду.

Так у вказаному рішенні Велика Палата зазначила, що відкладення судових засідань за клопотаннями сторін або ж з інших причин не є ухиленням від слідства і суду та не може бути підставою для зупинення перебігу давності відповідно до ст. 49 КК.

Крім того ВП ВС наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

У постанові від 26 березня 2020 року (справа № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, навіть невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також з огляду на те, що злочини,за якими він обвинувачується є нетяжким кримінальним правопорушенням з моменту вчинення яких минуло п`ять років та кримінальними проступками з моменту вчинення яких минуло три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак таке слід задовольнити і звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі п.2, п.3 ч.1 ст. 49КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Разом із тим, суд при прийнятті рішення, також враховує позицію потерпілох сторони у вказаному кримінальному провадженні -УСБУ в Одеській області, представник якого в судовому засіданні особисто підтримав клопотання захисника обивнуваченого про закриття кримінального првадження та звільнення ОСОБА_6 від криміеальної відповідальності, зазначивши про відсутність будь-якої шкоди від дій обвмнуваченого.

Щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні на залучення експертів судом зазначається наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2ст. 284 КПК, ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.До такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі№342/1560/20.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи № 255 від 21.07.2020р. на суму 1634,50 грн. та судово-економічної експертизи № 73 від 11.09.2020р., на суму 5 230 грн., на загальну суму 6 865 гривень.

Відомостей щодо наявності заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, суду надано не було.

Враховуючи викладене та керуючись ст.8, 9, 44, ч. 1 ст. 49 КК України, ст.ст. 2, 3, 8, 118, 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000222, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000222 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, закрити на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.1 ст. 49 КК України.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи № 255 від 21.07.2020р. на суму 1 634 (однієї тисячі шістсот тридцять чотири) гривні 50 коп. та судово-економічної експертизи № 73 від 11.09.2020р., на суму 5 230 (п`ять тисяч двісті тридцять) гривень та на загальну суму 6 864, (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 50 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

29.10.2024