Справа № 465/5618/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/964/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 08 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 08 серпня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного даним вироком покарання, з іспитовим строком 2 роки.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 ича у вигляді тримання під вартою скасовано та звільнено його з під варти у залі суду.

Строк відбування покарання за даним вироком ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази та арешт майна.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 21 травня 2024 року близько 20 год. 36 хв., маючи умисел на знищення або пошкодження майна шляхом підпалу, який виник у нього на ґрунті особистої неприязні до працівників поліції, знаходячись у дворі між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, набрав у пластикову каністру запальну суміш, якою облив кузов службового автомобіля сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області торгівельної марки «Шкода» номерний знак НОМЕР_1 , таким чином виконавши усі дії, спрямовані на умисне знищення або пошкодження даного автомобіля шляхом підпалу. Однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був зупинений перехожими.

На даний вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить змінити оскаржуваний вирок, виключивши з вироку посилання на обчислення строку відбування покарання ОСОБА_7 з дня набрання вироком законної сили, та зазначити, що іспитовий строк тривалістю 2 роки, встановлений обвинуваченому, слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 08.08.2024.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається не неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що з огляду на положення ст. 75, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 1 ст. 165 КВК України, роз`яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2023 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі застосування положень ст. 75 КК України, особа не відбуває покарання, а звільняється від його відбування на час дії іспитового строку, який обчислюється з моменту проголошення вироку.

Однак, суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання та встановивши йому іспитовий строк, у вироку вказав, що строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з дня набрання вироком законної сили, хоча повинен був зазначити, що іспитовий строк слід рахувати з часу проголошення вироку.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.

Захисник підтримав апеляційні вимоги прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, та кваліфікація його дій в апеляційному порядку не оспорюються, а відтак судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Також в апеляційному порядку не оспорюється вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо визначення місцевим судом обвинуваченому початку строку відбування покарання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно оскаржуваного вироку, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, та призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.75 КК України місцевий суд звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного даним вироком покарання, встановивши обвинуваченому іспитовий строк тривалістю 2 роки та поклав на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2023 «Про практику призначення судами кримінального покарання» іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Згідно ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Ураховуючи наведене, колегія суддів визнає слушними апеляційні доводи прокурора про те, що у даному випадку, у зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановлення йому іспитового строку, місцевий суд повинен був у своєму вироку від 08.08.2024 вказати про те, що визначений обвинуваченому іспитовий строк тривалістю 2 роки слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 08.08.2024.

Однак, у своєму вироку місцевий суд не зазначив про те, що встановлений обвинуваченому іспитовий строк тривалістю 2 роки слід обчислювати з часу проголошення вироку, натомість визначив, що строк відбування покарання за даним вироком ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

З урахуванням наведеного вище та повноважень суду апеляційної інстанції, визначених п.2 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваного вироку суду щодо ОСОБА_7 шляхом виключення з вироку суду покликання на те, що строк відбування покарання за даним вироком ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зазначивши, що встановлений обвинуваченому іспитовий строк тривалістю 2 роки слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 08.08.2024.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Франківського районного суду м.Львова від 08 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку покликання на те, що строк відбування покарання за даним вироком рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вважати, що встановлений вироком Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_7 іспитовий строк тривалістю 2 роки слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 08.08.2024 року.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: