печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

власника майна: не з`явився,

представника власника майна - адвоката: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіонуОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001100 від 14.05.2024 за ч. 5 ст. 426-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіонуОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилученого в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання голови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001100 від 14.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

З повідомлення Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР у м. Києві від 30.04.2024 № 391/11-08/24, згідно з якими військові службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з службовими особами ВЛК КНП «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» організували схему виключення щонайменше дев`яти військовозобов`язаних з військового обліку через виготовлення підроблених документів щодо визнання їх непридатними до військової служби за станом здоров`я з метою їх ухилення від мобілізації, яка діяла упродовж першого півріччя 2023 року.

31.01.2024 у період часу з 10 год 10 хв до 17 год 30 хв у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2024, справа №757/3683/24-к, за результатами проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено речі, які містять відомості про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та мають значення для даного кримінального провадження, в тому числі документи на які не були вказані в ухвалі слідчого судді від 24.01.2024, а саме:

05.09.2024 слідчим на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м Києва від 02.09.2024 у справі № 757/38966/24-к, проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання голови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , за результатами якого виявлено та вилучено речі, які містять відомості про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та мають значення для даного кримінального провадження, у тому числі документи та грошові кошти, які не були вказані в ухвалі слідчого судді від 02.09.2024, а саме:

1. Медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 601, ОСОБА_6 № 666, ОСОБА_7 № 6440, ОСОБА_8 № 5260, ОСОБА_9 № 653, ОСОБА_10 № 765, ОСОБА_11 № 620, ОСОБА_12 № 655, ОСОБА_13 № 694, ОСОБА_14 № 764, ОСОБА_15 № 339, ОСОБА_16 № 693, ОСОБА_17 № 4792, ОСОБА_18 № 565, ОСОБА_19 № 521, ОСОБА_20 № 505, ОСОБА_21 № 629, ОСОБА_22 № 556, ОСОБА_23 № 500, ОСОБА_24 № 483, ОСОБА_25 № 519, ОСОБА_26 № 382, ОСОБА_27 № 444, ОСОБА_28 № 550, ОСОБА_29 № 569, ОСОБА_30 № 644, ОСОБА_31 № 330, ОСОБА_32 № 454, ОСОБА_33 № 1317, ОСОБА_34 № 498, ОСОБА_35 № 362, ОСОБА_36 № 527, ОСОБА_37 № 603, ОСОБА_38 № 411, ОСОБА_39 № 337, ОСОБА_40 № 484, ОСОБА_41 № 477, ОСОБА_42 № 1158, ОСОБА_43 № 1207, ОСОБА_44 № 1261, ОСОБА_45 № 1100, ОСОБА_46 № 1110, ОСОБА_47 огли № 1118, ОСОБА_48 № 1057, ОСОБА_49 № 1155, ОСОБА_50 № 30, ОСОБА_51 № 683, ОСОБА_52 № 691, які поміщено до сейф-пакету ДБР № 008737;

2.Грошові кошти в іноземній валюті, які поміщено до сейф-пакету ДБР № 017252, а саме:

- 18 200 доларів США;

- 9 950 Євро;

3.Блокноти з чорновими написами у кількості 3 шт., які поміщено до сейф-пакету ДБР № 009620;

4.2 флеш накопичувачі які поміщено до сейф-пакету ДБР № 009620;

5.мобільний телефон «Realme» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , які поміщено до сейф-пакету ДБР № 009620.

Постановою про визнання речовими доказами від 05.09.2024 вище зазначені документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001100 від 14.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Враховуючи, що вилучене в ході обшуку майно має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки містить на собі відомості, що є важливими для кримінального провадження та можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

В судове засіданні учасники судового розгляду не з`явились.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_53 подав заяву про проведення засідання без участі власника майна та його предстанвика, у задоволенні клопотання просив відмовити, в обгрунтування своєї позиції подав письмові заперечення. В яких зазначає, що під час проведення обшуку було вилучено медичні картки цивільних громадян, грошові кошти ОСОБА_4 , походження яких підтверджується декларацією, блокноти з особистими записами, флешки та мобільний телефон, дозвіл на вилученя яких не було надано в ухвалі про обшук. Адвокат вказує, що ОСОБА_4 у вищевказаному кримінальному провадженні не має жодного процесуального статусу з дня внесення відомостей до ЄРДР. Про підозру станом на 30 жовтня 2024 року ОСОБА_4 , не повідомлялась, в якості процесуального свідка ОСОБА_4 не допитувалалсь. Відтак, вважає що клопотання про арешт майна подане без належного обґрунтування необхідності арешту майна з посиланням на відповідні докази, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001100 від 14.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

З повідомлення Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР у м. Києві від 30.04.2024 № 391/11-08/24, згідно з якими військові службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з службовими особами ВЛК КНП «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» організували схему виключення щонайменше дев`яти військовозобов`язаних з військового обліку через виготовлення підроблених документів щодо визнання їх непридатними до військової служби за станом здоров`я з метою їх ухилення від мобілізації, яка діяла упродовж першого півріччя 2023 року.

31.01.2024 у період часу з 10 год 10 хв до 17 год 30 хв у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2024, справа №757/3683/24-к, за результатами проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено речі, які містять відомості про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та мають значення для даного кримінального провадження, в тому числі документи на які не були вказані в ухвалі слідчого судді від 24.01.2024, а саме:

05.09.2024 слідчим на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м Києва від 02.09.2024 у справі № 757/38966/24-к, проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання голови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , за результатами якого виявлено та вилучено речі, які містять відомості про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та мають значення для даного кримінального провадження, у тому числі документи та грошові кошти, які не були вказані в ухвалі слідчого судді від 02.09.2024, а саме:

1. Медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 601, ОСОБА_6 № 666, ОСОБА_7 № 6440, ОСОБА_8 № 5260, ОСОБА_9 № 653, ОСОБА_10 № 765, ОСОБА_11 № 620, ОСОБА_12 № 655, ОСОБА_13 № 694, ОСОБА_14 № 764, ОСОБА_15 № 339, ОСОБА_16 № 693, ОСОБА_17 № 4792, ОСОБА_18 № 565, ОСОБА_19 № 521, ОСОБА_20 № 505, ОСОБА_21 № 629, ОСОБА_22 № 556, ОСОБА_23 № 500, ОСОБА_24 № 483, ОСОБА_25 № 519, ОСОБА_26 № 382, ОСОБА_27 № 444, ОСОБА_28 № 550, ОСОБА_29 № 569, ОСОБА_30 № 644, ОСОБА_31 № 330, ОСОБА_32 № 454, ОСОБА_33 № 1317, ОСОБА_34 № 498, ОСОБА_35 № 362, ОСОБА_36 № 527, ОСОБА_37 № 603, ОСОБА_38 № 411, ОСОБА_39 № 337, ОСОБА_40 № 484, ОСОБА_41 № 477, ОСОБА_42 № 1158, ОСОБА_43 № 1207, ОСОБА_44 № 1261, ОСОБА_45 № 1100, ОСОБА_46 № 1110, ОСОБА_47 огли № 1118, ОСОБА_48 № 1057, ОСОБА_49 № 1155, ОСОБА_50 № 30, ОСОБА_51 № 683, ОСОБА_52 № 691, які поміщено до сейф-пакету ДБР № 008737;

2.Грошові кошти в іноземній валюті, які поміщено до сейф-пакету ДБР № 017252, а саме:

- 18 200 доларів США;

- 9 950 Євро;

3.Блокноти з чорновими написами у кількості 3 шт., які поміщено до сейф-пакету ДБР № 009620;

4.2 флеш накопичувачі які поміщено до сейф-пакету ДБР № 009620;

5.мобільний телефон «Realme» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , які поміщено до сейф-пакету ДБР № 009620.

Постановою про визнання речовими доказами від 05.09.2024 вище зазначені документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001100 від 14.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Прокурор вказує, що з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене в ході обшуку майно, яке постановою слідчого від 05.09.2024 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001100 від 14.05.2024 року.

Відповідно до ст. 131 КПК України, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, на правову підставу для звернення з клопотанням прокурор посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якого арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене під час обшуку майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, з наданих слідчому судді матеріалів клопотання не вбачається.

Прокурор не навів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу, що вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 майно дійсно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, яке здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, та повідомлення про підозру на даний момент жодній особі не вручено.

Також стороною захисту надано декларацію ОСОБА_4 , яка підтверджує наявність готівкових коштів у останньої.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане свідчить, що всупереч доводам прокурора, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як визначено у ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити, оскільки слідчим суддею не встановлено яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає майно. З наданих слідчому судді матеріалів не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіонуОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001100 від 14.05.2024 за ч. 5 ст. 426-1 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1