УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001111 від 31.07.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пшеничне Саратського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження № 0001111 від 31.07.2021 рокуустановлено, що 30 липня 2021 року приблизно о 23 год. 40 хв., у темну пору доби, в умовах обмеженої видимості, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним легковим автомобілем «MITSUBISHI GALANT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю проїзної частини автодороги Т1623 сполученням «Ананьїв Вікторівка», на якій організовано двосторонній однорядний рух транспортних засобів у кожному напрямку, при відсутності дорожньої розмітки, зі сторони с. Пшеничне в напрямку с. Благодатне, та наближався до ділянки вказаної, яка розташована на 14 км + 100 м в Білгород-Дністровському районі Одеської області, при цьому керованим ним автомобіль здійснював рух з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю приблизно 90 км/год.

В цей час у зустрічному напрямку, а саме по проїзній частині автодороги Т1623 сполученням « ОСОБА_8 », з боку с. Благодатне в напрямку с. Пшеничне, здійснював рух велосипед «АИСТ» червоного кольору, обладнаний світлоповертачем білого кольору спереду, під керуванням велосипедиста ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню 1.91 ‰, здійснював перевезення пасажира ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на рамі велосипеду, при цьому спочатку здійснював рух зигзагоподібно, хитаючись зі сторони в сторону, у смузі руху автомобіля «MITSUBISHI GALANT», а при наближені до вказаного автомобіля став змінювати напрямок свого руху праворуч, повертаючись в свою смугу руху.

Наближаючись до вказаної ділянки автодороги, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для свого подальшого руху вищевказаний велосипед «АИСТ» під керуванням велосипедиста ОСОБА_9 , який разом із пасажиром ОСОБА_10 рухався зигзагоподібно, хитаючись зі сторони в сторону, у зустрічному напрямку у смузі руху автомобіля, а при наближенні до автомобіля почав змінювати траєкторію свого руху праворуч та став перетинати проїзну частину автодороги Т1623, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «MITSUBISHI GALANT», водій ОСОБА_5 , діючи з необережності, та в порушення вимог п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху України), відповідно до якого:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»,

уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагувала на її зміну, та в порушення вимог п. п. 1.5., 12.3. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху аж до зупинки автомобіля, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із зазначеної вище швидкістю та змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу руху, де скоїв наїзд передньою лівою частиною кузову керованого ним автомобіля «MITSUBISHI GALANT» на ліву бокову частину велосипеда «АИСТ», на якому перебували велосипедист ОСОБА_9 та пасажир ОСОБА_10 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події смертельно травмовано велосипедиста ОСОБА_9 . Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 заподіяно ТЯЖКІ тілесні ушкодження, а саме травма голови: 2 садна та забійна рана лобової ділянки зліва, садно та забійна рана лобова ділянки справа, забійна рана правої брівної дуги, крововилив у м?які тканини голови в лобовій ділянці зліва, крововилив у м?які тканини голови в лобовій ділянці справа, вогнище крововиливи під м?якими оболонками на випуклих поверхнях великих півкуль головного мозку садно лівої щічної ділянки, садно правої щічної ділянки, садно спинки носа, перелом кісток носа, та забійна рана верхньої губи, забійна рана перехідної облямівки нижньої губи справа, забінна рана перехідної облямівки нижньої губи зліва, перелом верхньої щелепи в проекції 1-х зубів та 5-6 зубів зліва, перелом нижньої щелепи в ділянці лівого кута та підборіддя справа; травма грудної клітки: безліч саден передньої поверхні грудної клітки, безліч саден лівої задньо-бічної поверхні грудної клітки, перелом тіла Х грудного хребця з розривом оболонок і речовини спинного мозку та розривом міжреберних м?язів Х міжребір?я справа та зліва, розрив передньої стінки висхідної частини аорти, розрив передньої стінки серцевої сумки, розрив передньої стінки лівого шлуночка серця в ділянці верхівки, крововиливи біля коренів обох легень, вогнищеві крововиливи під плеврою та в тканині легень; закрита травма черевної порожнини: 6 розривів капсули і тканини передньої поверхні правої частки печінки; травма кінцівок: безліч саден зовнішньої поверхні лівого плеча та надпліччя, безліч саден задньо-зовнішньої поверхні лівого передпліччя, забійна рана тильної поверхні середньої та проксимальної фаланг ІV пальця лівої кисті, садно передньої поверхні верхньої третини правого стегна, 2 забійні рани внутрішньої поверхні середньої третини правого стегна, перелом середньої третини правої стегнової кістки, садно правої підколінної ямки, садно внутрішньої поверхні верхньої третини лівого стегна, забійна рана передньої поверхні середньої третини лівого стегна, перелом середньої третини лівої стегнової кістки, садно передньої поверхні нижньої третини лівого стегна, садно передньої поверхні лівого колінного суглобу, забійна рана та садно передньої поверхні нижньої третини лівої гомілки, забійна рана ділянки внутрішнього пагорбка лівого гомілковостопного суглобу, забійна рана тильної поверхні лівої стопи, перелом плюсневих кісток лівої стопи, травматична ампутація II пальця лівої стопи. Зазначені ушкодження, з урахуванням їх масивності, поєднаності, множинності, локалізації та механізму утворення (ударна дія) могли бути заподіяні в результаті дії тупих, твердих предметів, якими могли бути деталі і поверхні рухомого транспортного засобу, яким було скоєно наїзд на ОСОБА_9 , а також за рахунок подальшого відкидання і співудару тіла з поверхнею дорожнього покриття. Всі ушкодження у ОСОБА_9 утворилися по одному механізму, практично одночасно, або у дуже короткий проміжок часу, таким чином, склалають слиний нерозривний морфологічний комплекс поєднаної травми голови, грудної клітки, черевної порожнини, кінцівок, який був небезпечний для життя, в тому числі і в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_9 перебуває в прямому причинному зв`язку з наявною у нього поєднаною травмою голови, грудної клітки, черевної порожнини, кінцівок у вигляді вогнищевих субарахноїдальних крововиливів на випуклих поверхнях великих півкуль головного мозку, перелому кісток носа, подвійного перелому верхньої щелепи, подвійного перелому нижньої щелепи, перелому тіла Х грудного хребця з розривом оболонок і речовини спинного мозку та розривом міжреберних м?язів Х міжребір?я справа та зліва, розриву передньої стінки висхідної частини аорти, розриву передньої стінки серцевої сумки, розриву передньої стінки лівого шлуночка в ділянці верхівки, 6 розривів капсули і тканини печінки, перелому середньої третини правої стегнової кістки, перелому середньої третини лівої стегнової кістки, перелому плюсневих кісток лівої стопи, травматичної ампутації її пальця лівої стопи. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 явився шок, що підтверджують морфологічні дані, виявлені при судово-гістологічному дослідженні: порушення реологічних властивостей крові (еритроцитарні стази, сепарація крові), нерівномірне кровонаповнення органів.

Також, внаслідок даної дорожньо-транспортної події смертельно травмовано пасажира велосипеда ОСОБА_10 . Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 заподіяно ТЯЖКІ тілесні ушкодження, а саме травма голови: забійна рана правої лобово-тім?яної ділянки, садно тім?яно-лобової діляни зліва, лівих скроневої та виличної ділянки, садно спинки носа, перелом кісток носа, садно ліві судово-гіст шічної ділянки, перелом верхньої щелепи в проекції 1-х зубів та 6-7 зубів зліва, крововилив в м?яких тканинах голови в лівій лобово-тім?яній ділянці, множинні безладні переломи кісток основи та склепіння черепу, розриви твердої мозкової оболонки в лобово-тім?яних частках обох півкуль, крововилив між твердою та м?якою мозковою оболонками у потиличних частках обох півкуль, крововиливи під м?якою мозковою оболонкою на випуклих поверхнях обох півкуль розмічення тканини лобової частки лівої півкулі; травма грудної клітки: безліч саден передньої поверхні грудної клітки, перелом тіла XI грудного хребця з розривом оболонок і речовини спинного мозку та розривом міжреберних м?язів XI міжребір?я справа та зліва, розрив стінки лівої загальної сонної артерії з крововиливом у ліву плевральну порожнину (400мл), крововиливи біля коренів обох легень, вогнищеві крововиливи під плеврою та в тканині легень; травма черевної порожнини: безліч саден передньої черевної стінки, 3 розриви капсули і тканини діафрагмальної поверхні селезінки з крововиливом в оточуючі м?які тканини та в ліву навколониркову клітковину; травма кінцівок: садно ділянки лівого плечового суглобу, садно зовнішньої поверхні середньої і нижньої третини лівого плеча, ліктьового суглобу, передпліччя та тильної поверхні лівої кисті. садно ділянки правого плечового суглобу, садно зовнішньої поверхні правого передиличчя та тильної поверхні правої кисті, садно тильної поверхні І пальця правої кисті, садно тильної поверхні II пальця правої кисті, садно тильної поверхні II пальця правої кисті, садно передньої поверхні нижньої третини правого стегна, садно зовнішньої поверхні правого колінного суглобу. садно внутрішньої поверхні правого колінного суглобу, садно передньої поверхні верхньої третини правої гомілки, забійна рана внутрішньої поверхні середньої третини правої гомілки, перелом середньої третини правої великогомілкової кістки, перелом середньої третини правої малогомілкової кістки, садно внутрішньої поверхні правого гомілковостопного суглобу, забійна рана передньої поверхні середньої третини лівого стегна, перелом середньої третини лівої стегнової кістки, садно передньої поверхні лівого колінного суглобу, забійна рана та садно передньої поверхні середньої третини лівої гомілки, забійна рана задньої поверхні лівого гомілковостопного суглобу, садно тильної поверхні лівої стопи. Зазначені ушкодження, з урахуванням їх масивності, поєднаності, множинності, локалізації та механізму утворення (ударна дія) могли бути заподіяні в результаті дії тупих, твердих предметів якими могли бути деталі і поверхні рухомого транспортного засобу, яким було скоєно наїзд на ОСОБА_11 , а також за рахунок подальшого відкидання і співудару тіла з поверхнею дорожнього покриття. Всі ушкодження у ОСОБА_11 утворилися по одному механізму, практично одночасно, або у дуже короткий проміжок часу, таким чином, складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс поєднаної травми голови, грудної клітки, черевної порожнини, кінцівок, який був небезпечний для життя, в тому числі і в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_11 перебуває в прямому причинному зв?язку з наявною у нього поєднаною травмою голови, грудної клітки, черевної порожнини, кінцівок у вигляді перелому кісток носа, подвійного перелому верхньої щелепи, переломів кісток основи та склепіння черепу. крововиливу між твердою та м?якою мозковою оболонками у потиличних частках обох півкуль, крововиливів під м?якою мозковою оболонкою, розмічення тканини лобової частки лівої півкулі, перелому тіла XI грудного хребця з розривом оболонок і речовини спинного мозку та розривом міжреберних м?язів ХІ міжребір?я справа та зліва, розрив стінки лівої загальної сонної артерії з крововиливом у ліву плевральну порожнину, 3-х розривів капсули і тканини селезінки з крововиливом в оточуючі м?які тканини та в ліву навколониркову клітковину, перелому середньої третини правої великогомілкової кістки, перелому середньої третини правої малогомілкової кістки, перелому середньої третини лівої стегнової кістки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 явився шок, що підтверджують морфологічні дані, виявлені при судово-гістологічному дослідженні: порушення реологічних властивостей крові, нерівномірне кровонаповнення органів.

Слідчий у клопотанні зазначає про те, що допущені водієм ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушення вимог п. 1.5., п/п «б» п. 2.3., п. 12.3.Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

За викладених обставин, 15.10.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.

В судовому засіданні -

Прокурор оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав у повному обсязі. Зазначив, що підозрюваний раніше був потерпілим у кримінальному провадженні, проте статус потерпілого було змінено після отримання висновків експертиз.

Захисник підозрюваного долучив характеризуючі підозрюваного матеріали, копії висновків експертів та медичні документи підозрюваного. Заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши при цьому, що підозра, пред`явлена його підзахисному не підтверджується долученими до клопотання матеріалами, його підзахисний є потерпілим в рамках кримінального провадження. Ризики, на які посилається прокурор недоведені. Підозрюваний співпрацює зі слідством, має належну процесуальну поведінку та готовий доводити свою невинуватість. Просив відмовити у задоволенні клопотання, а у випадку обрання запобіжного заходу застосувати до підозрюваного нічний домашній арешт.

Підозрюваний підтримав думку захисника, зазначив, що має належну процесуальну поведінку.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 15.10.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.07.2021 року, схемою до нього, показами ОСОБА_5 , наданими під час допиту та в ході проведення слідчого експерименту, речовими доказами, допитами свідків, автотехнічною експертизою технічного стану транспортного засобу «MITSUBISHI GALANT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автотехнічною експертизою технічного стану транспортного засобу велосипеда «АИСТ», транспортно-трасологічною експертизою, судово-медичною експертизою трупа ОСОБА_11 , судово-медичною експертизою трупа ОСОБА_9 , висновком автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля «MITSUBISHI GALANT», реєстраційний номер НОМЕР_1 на велосипедистів, висновком автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля «MITSUBISHI GALANT», реєстраційний номер НОМЕР_1 на велосипедистів та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя наголошує стороні захисту на тому, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Щодо посилання прокурора на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину (позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років), а також те, що підозрюваний з пред`явленою підозрою не погоджується, неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, а також не має постійного місця роботи, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи також те, що підозрюваному ОСОБА_5 відомі анкетні дані потерпілих та свідків в рамках кримінального провадження, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_5 на потерпілих та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому ризик незаконного впливу на потерпілих свідків є об`єктивним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків та дослідження їх судом.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає також вказані ризики недоведеним стороною обвинувачення, з огляду на наступне.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що у клопотанні відсутнє належне обґрунтування та аргументування стороною обвинувачення щодо яким чином підозрюваний ОСОБА_5 зможе перешкоджати кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження під час розгляду слідчим суддею клопотання.

Разом з тим, слідчий суддя не погоджується також із стороною обвинувачення, що наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.

Так, стороною обвинувачення не надано даних, що вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності чи має намір вчинити кримінальне правопорушення, або відносно нього відкритті інші кримінальні провадження.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ніж домашній арешт, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, наслідком якого стала загибель двох людей, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку, що доцільним буде застосування відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001111 від 31.07.2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 15.12.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком 15.12.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими у цьому кримінальному провадженні, поза межами проведення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності слідчого, прокурора, слідчого судді;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1