Справа № 146/1576/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2024 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000165 від 28 серпня 2024 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сільниця, Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, співмешканця, особи з інвалідністю 3 групи, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, учасником бойових дій, депутатом та потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС не є, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Згідно обвинувального акта і наданої угоди про визнання винуватості від 23 вересня 2024 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України за наступних обставин.

З 06:30 27.08.2024 по 15:00 27.08.2024 інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області (далі СРПП Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області) старший лейтенант поліції ОСОБА_6 спільно з поліцейським СРПП Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом ОСОБА_7 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, та посади яких згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до наказу № 231 затвердженого т.в.о. начальника Відділення поліції № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_8 , перебували на відпрацюванні профілактичних заходів на території територіального обслуговування відділення поліції №2 Тульчинського РВП та здійснювали забезпечення проведення заходів мобілізації на території Вапнярської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області.

Приблизно о 13 год. 24 хв. на автодорозі сполученням «Немирів-Ямпіль Р-08» 59 км біля смт Вапнярка Тульчинського району Вінницької області вказаним нарядом поліції зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2103» сірого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

У ході спілкування з водієм ОСОБА_4 поліцейський СРПП Тульчинського РВП ОСОБА_7 , помітив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та нечітку мову. На запитання поліцейського про стан сп`яніння, водій ОСОБА_4 відповів, що дійсно до поїздки вживав алкогольний напій у вигляді пива.

У подальшому, ОСОБА_4 роз`яснено його права та обов`язки та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, або в лікарні.

На пропозицію поліцейського ОСОБА_4 повідомив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також не потрібно складати на нього будь-які адміністративні матеріали та запропонував неправомірну вигоду у вигляді грошей, які мав намір перерахувати на банківську картку поліцейського, чим проявив умисел на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі.

Незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі, відповідно до ст. 369 КК України, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, розуміючи незаконність своїх дій, продовжував пропонувати неправомірну вигоду у сумі 10 тис. грн. працівникам поліції, з метою уникнення притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.130 КУпАП.

Таким чином, дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

23 вересня 2024 року між прокурором Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000165, та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового засідання повністю визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме за ч.1 ст. 369 КК України, тобто у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, попросив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні попросив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000165 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Рішення щодо речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 23 вересня 2024 року, укладену між прокурором Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000165 та ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 вересня 2024 року покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_4 що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 27 та ч. 4 ст. 29 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1