У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004584 від 02.06.2019 року та № 0000572 від 25.01.2020 року, які об`єднані в одне, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно різноробочим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 01.06.2019 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Варус», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Воскресенський (бул. Перова, 36), побачив на торгівельній полиці в залі «свинячий ескалот н/ф, охол.ваг.», закупівельною вартістю 131 гривень 71 копійок за 1 кг, що належить ТОВ «Омега» та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих спонукань, підійшов до полиці з товарами в залі, з якої взяв: «свинячий ескалот н/ф, охол.ваг.», загальною вагою 4 кг 644 г, закупівельною вартістю 131 гривень 71 копійок за 1 кг (загальна вартість 611 гривень 66 копійок), сховав до свого рюкзака, який в нього був із собою. Після чого, направився до кас вказаного магазину та зберігаючи викрадене майно при собі, перетнувши межу кас та рамки контролю, вийшов з супермаркету «Варус», тим самим, вчинивши всі дії, що вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було завершено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його було затримано працівниками охорони супермаркету «Варус». Своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався завдати матеріальної шкоди ТОВ «Омега» в розмірі 611 гривень 66 копійок.

Крім того, ОСОБА_5 , 06.06.2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину « Фора », розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гроденська, 1/35, побачив на торгівельній полиці в залі 3 упаковки масла «Премія 73%», закупівельною вартістю 30 гривень 36 копійок за одиницю товару (загальною закупівельною вартістю 91 гривня 08 копійок), 2 упаковки масла «Яготинське 82,5 %», закупівельною вартістю 39 гривень 51 копійка за 1 одиницю товару (загальною закупівельною вартістю 79 гривень 02 копійки), 4 упаковки масла «Яготинське селянське 73%», закупівельною вартістю 32 гривні 71 копійка за 1 одиницю товару (загальною закупівельною вартістю 130 гривень 84 копійки), що належить ТОВ «Фора», та в цей час, у нього. виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна і скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих спонукань, підійшов до полиці із товарами в залі, з якої взяв вищевказаний товар, сховав до свого рюкзака, який був у нього із собою. Після чого, направився до кас вказаного магазину та завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_5 , зберігаючи викрадене майно при собі, перетнув межу кас, не розрахувавшись за вищевказаний товар, та рамки контролю, вийшов з магазину «Фора» та розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди ТОВ «Фора» у розмірі 300 гривень 94 копійки.

Зокрема, 25.01.2020 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 5-А, в ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії залишаються таємними для сторонніх осіб, обрав об`єктом злочинного посягання 4 (чотири) ковпаки, загальною вартістю 1 000 гривень, які знаходились на автомобілі марки «Audi». Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Audi», зняв 4 (чотири) ковпаки з коліс та помістив їх до чорного поліетиленового пакету, який знаходився у нього в лівій руці. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, вчиненого повторно, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину намагався зникнути, але в подальшому, був помічений свідком та був затриманий. Отже, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України є вірною.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України є вірною.

Зокрема, ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України є вірною.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким крадіжки на суму, що не перевищують 3028 гривень, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну відповідальність, а не кримінальну. Діяння, у вчиненні яких обвинувачується його підзахисний, вже не є кримінально караними діяннями та повинні кваліфікуватися за ст. 51 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити та показав, що вину свою визнає повністю та погоджується із сумою викраденого майна.

Прокурор на заявлене клопотання захисника зазначив, що, на його думку, необхідно відкласти судове засідання, оскільки Верховним Судом ще не надано роз`яснень щодо застосування Закону України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

З приводу такої думки прокурора, захисник зазначив, що відкладення судового засідання буде порушенням конституційних прав обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу, який утримується під вартою, Закон вже прийнято Верховною Радою України та на даний час він діє, а тому, просив розглянути його клопотання про закриття кримінального провадження та скасувати ОСОБА_5 запобіжний захід, враховуючи положення абз. 2 ч. 4 ст. 132 КПК України.

Потерпілі сторони ТОВ «Омега», ТОВ «Фора» та ОСОБА_6 належним чином повідомлені про день та час розгляду кримінального провадження, однак, у судове засідання не з`явилися, цивільні позови не заявлено, а тому, можливо проводити судовий розгляд без участі останніх.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Законом України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 року, внесені зміни до статті 51 КУпАП, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, визнається дії щодо майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 року № 3460-IX «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи встановлений у сумі 3028 гривень.

Таким чином, дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, визнаються дії щодо майна вартістю до 3028 гривень.

Тобто, з 09.08.2024 року змінився розмір вартості викраденого майна, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, внесені законодавцем зміни до КУпАП України є зміною кримінального законодавства України, які призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону № 3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні діянь, а саме: 01.06.2019 року закінченого замаху на крадіжку майна у ТОВ «Омега» на загальну суму 611 гривень 66 копійок, і такі дії кваліфікувались за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України; 06.06.2019 року крадіжки майна у ТОВ «Фора», вчиненої повторно, на загальну суму 300 гривень 94 копійки, і такі дії кваліфікувались за ч. 2 ст. 185 КК України та 25.01.2020 року закінченого замаху на крадіжку майна у ОСОБА_6 , вчинену повторно, на загальну суму 1000 гривень, і такі дії кваліфікувались за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, тобто, вартість викраденого майна менше зазначеної вище суми (3028 гривень), навіть враховуючи, що вартість викраденого майна становила 611 грн. 66 коп. та 300 грн. 94 коп. станом на 2019 рік, а також 1000 гривень, станом на 2020 рік, вартість такого майна на момент вчинення правопорушень не перевищує 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян, тобто, відповідно - 1921 грн. та 2102 грн.

Відповідно до вимог п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, ухвалюється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд вважає, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 132 КПК України, з моменту втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення, передбачених пунктами 3-4-1, 8, 9 частини другої статті 131 цього Кодексу, припиняє свою дію. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених пунктами 3-4-1, 6-9 частини другої статті 131 цього Кодексу, не допускається, якщо під час кримінального провадження втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, крім випадків накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 132 КПК України, запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, необхідно скасувати, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 370-372, 376, 479-2 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004584 від 02.06.2019 року та № 0000572 від 25.01.2020 року, які об`єднані в одне, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, закрити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - скасувати, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: свинячий ескалот, вагою 4,644 кг, що переданий під зберігальну розписку представнику потерпілого ТОВ «Фора» - залишити у ТОВ «Фора»;

- два диски з відеозаписами з магазинів «Фора» та «Варус», що приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах;

- чотири колісні ковпаки колісних дисків (Ауді) сер. № 4F0601165N, що передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити в останньої.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Після вступу ухвали в законну силу, стороні обвинувачення звернутися до органу поліції про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Головуючий суддя