Номер провадження:1-в/521/978/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2023 року за ч. 4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання відносно засудженого ОСОБА_4 щодо приведення у відповідність до закону вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2023 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Засуджений ОСОБА_4 просив розглянути клопотання у його відсутність.

Прокурор вважав за необхідне прийняти рішення у відповідності до закону.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_4 за цим вироком частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2023 року і остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років 6 місяців.

Як убачається з вироку суду від 15 вересня 2023 року ОСОБА_4 у 2022 році скоїв п`ять епізодів таємного викрадення майна, зокрема на суму: 14144 гривень( потерпілий ОСОБА_5 ); 10469,19 копійок (потерпілий ОСОБА_6 ); 13954,82 гривень ( потерпіла ОСОБА_7 ); 5016,96 гривень ( потерпіла ОСОБА_8 ); 4838,26 гривень ( потерпіла ОСОБА_9 ); 3099 гривень ( потерпіла ОСОБА_10 ).

Відповідно до вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2023 року ОСОБА_4 у 2022 році вчинив два епізоди крадіжок майна на суму 4200 гривень 23.10.2022 року та 03.02.2023 року на суму 1678 гривень.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1240,5 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1342,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений (у 2022 році) за вироком суду від 15 вересня 2023 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2481 гривень, розмір завданої шкоди потерпілим значно перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Суворовського районного суду Одеської області від 15.09. 2023 року за ч.4 ст.185 КК України, вважається кримінальним правопорушенням.

Стосовно вироку Малиновського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2023 року яким ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185 КК України, суд встановив, що розмір шкоди встановлений цим вироком суду за епізодом від 03.02.2023 року на суму 1678 гривень не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність на момент скоєння, тобто у 2023 році (2684), а тому тільки за цим епізодом, скоєне ОСОБА_4 не являється кримінальним правопорушенням. Щодо іншого епізоду крадіжки на суму 4200 гривень, це епізод кваліфікується судом як злочин, а тому за вказаним вироком кваліфікація дій засудженого залишається за ч. 4 ст.185 КК України. Виключення одного епізоду крадіжки з формулювання обвинувачення ніяким чином не впливає ні на кваліфікацію дій засудженого, ні на термін призначеного судом покарання, ні на початок та кінець строку його відбування.

Враховуючи викладене підстав для того, щоб вищевказані вироки були приведені у відповідність до законодавства, суд не вбачає.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адміністрації ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2023 року за ч. 4 ст.185 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1