Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

05 вересня 2024 року м. Рівне

Справа № 559/2962/24

Провадження № 11-сс/4815/265/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 серпня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000498,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 серпня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дубно, громадянина України, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 10 жовтня 2024 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що сама по собі тяжкість покарання не є достатньою підставою для встановлення ризику втечі, натомість ОСОБА_5 має постійне місце проживання, у розшуку не перебував, завжди виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Захисник вказала, що підозрюваний заперечує наявність ризику незаконного впливу на свідків, він не доведений стороною обвинувачення. Також, на її переконання, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення може бути забезпечений більш м`яким запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту.

Окрім того, захисник ставить під сумнів обґрунтованість оголошеної ОСОБА_5 підозри, оскільки вона ґрунтується на показаннях двох свідків, які перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За визначенням ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. При цьому, пунктом 5 ч.2 ст. 183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві).

Так, Європейського суду з прав людини у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» дав визначення терміну «обґрунтована підозра», вказавши, що це означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На переконання колегії суддів, зібрані органом досудового розслідування докази, а саме протоколи допиту свідків, протокол огляду місця події, протокол огляду трупа, протоколи проведення слідчого експерименту, на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому злочині. Згідно класифікації кримінальних правопорушень, встановленої ст.12 КК України, цей злочин є особливо тяжким.

При цьому, колегія суддів зауважує, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. У відповідності до змісту ст. 368 КПК, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

11 серпня 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК, а наступного дня - 12 серпня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватись від досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали за даним клопотанням, вважає такий висновок слідчого судді правильним.

Зокрема, відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, тобто тих стримуючих факторів, які б могли гарантувати дотримання ним процесуальних обов`язків, у сукупності з тяжкістю можливого покарання та даними про особу підозрюваного, зокрема наявність попередніх судимостей, свідчить на користь ризиків переховування від органу досудового розслідування і суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були безпосередніми очевидцями інкримінованого підозрюваному злочину, він підтримує товариські відносини, а тому може незаконно впливати на цих свідків

Жодних обставин, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_5 під вартою під час апеляційного розгляду встановлено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 серпня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ця ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3