ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1192/24

Провадження № 1-кп/486/197/2024

26 вересня 2024 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Южноукраїнську кримінальне провадження № 0000068 від 20.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 330) 1 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції через ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" призвано за мобілізацією та ІНФОРМАЦІЯ_2 10.03.2022 направлено до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України для проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №56, солдата ОСОБА_3 10.03.2022 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду помічника гранатометника І відділення 1 стрілецького взводу 9 стрілецької роти (з охорони об`єкта №341) 3 стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 13.09.2023 №272 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 330) 1 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 .

Відтак, з 10.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_3 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, і встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст.17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 4, 6, 8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

12.04.2024 о 18 год. 00 хв. солдату ОСОБА_3 надано звільнення строком до 16 год. 00 хв. 13.04.2024 для відвідування сім`ї за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим він вибув з розташування підрозділу 1 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у АДРЕСА_2 .

Проте, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, діючи умисно, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, після завершення строку звільнення, яке йому було надане о 18 год. 00 хв. 12.04.2024, не з`явився вчасно на службу 13.04.2024 о 16 год. 00 хв. без поважних причин до розташування 1 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливого державного об`єкта) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу без поважних причин, до 02.06.2024.

02.06.2024 місцезнаходження солдата ОСОБА_3 встановлено співробітниками правоохоронних органів та повернуто до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 на підставі ст. 63 Конституції України надавати покази відмовився.

Разом з тим зазначив в судовому засіданні, що визнає пред`явлене йому обвинувачення за ч.5 ст. 407 КК України та не оспорює обставин, які викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що розкаюється у скоєнному, свої дії засуджує, проте, чому так вчинив, зазначив, що не може пояснити.

Про допит свідків ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту клопотань не заявляли, на допиті не наполягали, тому з урахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) їх покази судом не досліджувалися.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Відповідно до наказу від 10.03.2022 солдата ОСОБА_3 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 10.03.2022, зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на всі види забезпечення та призначено на посаду помічника гранатометника 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 9-ої стрілецької роти (з охорони об`єкта №341) 3-го стрілецького батальону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) (ВОС-103630П).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.08.2023 солдата ОСОБА_3 зараховано в списки особового складу військової частини з 01.08.2023 за посадою помічника гранатометника 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 9-ї стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №323) 3-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів (ВОС 103630П).

Із рапорту командира 1 стрілецького батальону ВЧ НОМЕР_1 від 13.04.2024 вбачається, що 13.04.2024 о 17:00 під час перевірки наявності особового складу 1 стрілецького батальйону було виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 , який нез`явився вчасно без поважних причин на службу зі звільнення. Першочергові пошукові заходи результатів не дали. На телефонні дзвінки не відповідає, місце знаходження невідомо.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 13.04.2024 призначено службове розслідування щодо нез`явлення вчасно без поважних причин на службу зі звільнення солдата ОСОБА_3 .

Відповідно до повідомлень командира ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.04.2024, надісланих керівнику Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 , командиром ВЧ НОМЕР_1 повідомлено про те, що 13.04.2024 о 17:00 під час перевірки наявності особового складу 1 стрілецького батальйону виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 , який не прибув на службу без поважних причин після звільнення. Пошукові заходи результатів не дали. На телефонні дзвінки не відповідає, місце знаходження невідомо. 13.04.2024 наказом командира ВЧ № НОМЕР_4 призначено службове розслідування щодо нез`явлення вчасно без поважних причин на службу зі звільнення стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти ОСОБА_3 .

Згідно з копією висновку службового розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 13.05.2024, відносно солдата ОСОБА_3 , яке було розпочато 13.04.2024 року, встановлено факт нез`явлення на службу без поважних причин тривалістю понад три доби в умовах воєнного стану, стрільцем 3 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 330) І стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдатом ОСОБА_3 , матеріали щодо діяння направлено до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

На підставі висновку Територіальним управлінням ДБР в місті Миколаєві внесено відомості до ЄРДР від 20.05.2024 №0000068 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.06.2024 застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" строком до 02.08.2024 включно. В ухвалі зазначено, що 02.06.2024 співробітниками правоохоронних органів було встановлено місцезнаходження солдата ОСОБА_3 та 03.06.2024 йому повідомлено про підозру.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, зокрема визнання обвинуваченим своєї вини та надані прокурором документи, приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого солдата ОСОБА_3 . Умисні дії обвинуваченого солдата ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів, за місцем служби характеризується негативно, за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався, раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає, щире каяття, яке підтверджується тим, що останній висловив щирий жаль з приводу вчиненого, засудив свої дії.

Обставин, які згідно із ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який є військовослужбовцем, раніше не судимий, характеризується негативно, його щирого каяття, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та розміру покарання обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України та неможливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому висновки суду про неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням узгоджуються з висновками, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №726/78/23, згідно з якими «звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця за невиконання ним наказу в умовах воєнного стану, а саме наказу на вибуття в район бойових дій для захисту Батьківщини від збройної агресії ворога, не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання наказів командирів, а також відмову від захисту Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим».

За обставин даної справи, на переконання суду, звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка, будучи військовослужбовцем, не з`явилася на службу, під час мобілізації на особливий період після надання короткострокового звільнення, сприятиме тому, що інші громадяни України будуть впевненими у безкарності за неявку на військову службу під час мобілізації, на особливий період, для виконання обов`язку із захисту Батьківщини, що є неприпустимим та сприятиме погіршенню обороноздатності та захисту держави в умовах ведення війни з країною-агресором російською федерацією.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, тому до набрання вироком законної сили необхідно залишити обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, залишити без зміни з триманням його під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 03 червня 2024 року.

На підставі вимог ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 в строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1