У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/9948/24

№ 1-кп/183/1841/24

26 листопада 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000601 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, про продовження строків тримання під вартою, зазначив, що ризики не доведенні, його підзахисний має на утриманні малолітніх дітей, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора за можливості обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Представник потерпілої та потерпіла, кожен окремо, підтримали прокурора, просили його задовольнити.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому терміну застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 , обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то про його наявність свідчить те, що ОСОБА_7 може, як у спосіб погроз так і реально впливати на свідків, які є його співслужбовцями, які безпосередньо були присутні під час подій, та які проходять разом з ним військову службу, а тому матиме можливість тиснути на свідків з метою зміни ними показів в суді.

Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то про його наявність свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_7 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка систематично здійснює виїзди в зони ведення активних бойових дій, тому останній матиме можливість не прибувати, або несвоєчасно прибувати за викликом суду, у зв`язку чим перешкоджатиме судовому розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то про його наявність свідчить те, що обвинуваченому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальний ризик і можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, або дезертирство, тобто злочини, передбачені ч. 5 ст. 407 КК України та ч. 4 ст. 408 КК України.

Суд приймає до уваги обставини, на які посилається сторона захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, однак наявність таких обставин не спростовує висновків суду, викладених вище.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання останнього винуватими у вчиненні кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків, оскільки свідки проходять військову службу в одному підрозділі з обвинуваченим; ризик перешкоджання судовому розгляду кримінального провадження, оскільки останній матиме можливість не прибувати, або несвоєчасно прибувати за викликом суду, через виїзди в зони ведення активних бойових дій та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Тому, на думку суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 60 днів.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання альтернативного запобіжного заходу відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 314, 331, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бердянськ Запорізької області, громадянину України, військовослужбовцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченомуу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 24 січня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання альтернативного запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1