Справа № 464/3521/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/952/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

за апеляційною скаргою прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 06 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15 - ч.4 ст. 185 КК України,-

встановила:

цією ухвалою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000434 від 12.05.2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 4 ст. 185 КК України - закрито.

Скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_6 ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 09 липня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000434 від 12.05.2024 року, звільнивши ОСОБА_6 з під варти.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно ухвали, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 12 травня 2024 року близько 14.45 год, перебуваючи на паркувальному майданчику, що за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, проник в салон транспортного засобу марки ЗАЗ «Славута» вишневого кольору, днз НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , звідки намагався викрасти майно, яке належить потерпілому, а саме магнітолу марки «Pioneer BT 1010», вартістю 465 гривень, автомобільні карти із вмонтованими акустичними системами (колонками) марки «Kicx PD-502» у кількості 2 шт., вартістю 1196,18 гривень, металевий ключ - тріскачка марки «DEHCO», вартістю 175 гривень, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був виявлений потерпілим ОСОБА_8 у салоні вказаного транспортного засобу із вкраденим майном.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 1836,18 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Мотивуючи своє рішення суд в ухвалі, зокрема, вказав, що ОСОБА_6 обвинувачено у вчиненні діяння, де вартість викраденого майна є не більше 1836,18 гривень, що на даний час не охоплюється складом кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що виключає кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим є підстави вважати, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» скасовано положення ст. 51 КУпАП у попередньому викладі, зміст котрого до 09.08.2024 визначав диспозицію інкримінованої норми та визначав кримінальну протиправність діяння.

На цю ухвалу апеляційну скаргу подав прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 , в якій просить оскаржувану ухвалу змінити, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виключити із резолютивної частини ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 06.09.2024 посилання на звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України. Вважати кримінальне провадження №0000434 від 12.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України закритим на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у даному випадку, в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали судом першої інстанції помилково зазначено п. 1-2 ч.2 ст.284 КПК України, як підставу для закриття кримінального провадження №0000434 від 12.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки, враховуючи приписи ч.3 ст.479-2 КПК України, суд мав прийняти рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Кримінальним законом не передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відтак, підкреслює, що судом в ухвалі невірно зазначено про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, оскільки в даному випадку, підстави, які визначені КК України, для цього були відсутні, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На апеляційний розгляд обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 не з`явилися та про причини неявки не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, потерпілого, який поклався на розсуд суду, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_6 , 12.05.2024 близько 14.45 год., перебуваючи на паркувальному майданчику, що за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, проник в салон транспортного засобу марки ЗАЗ "Славута", вишневого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , звідки намагався викрасти майно, яке належить потерпілому, а саме: магнітолу марки «Pioneer ВТ 1010», вартістю 465,00 грн., автомобільні карти із вмонтованими акустичними системами (колонками) марки «Кісх PD- 502» у кількості 2 шт., вартістю 1196,18 грн., металевий ключ - тріскачка марки «DEHCO», вартістю 175,00 грн., однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був виявлений потерпілим ОСОБА_8 у салоні вказаного транспортного засобу із викраденим майном.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 намагався заподіяти ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1836,18 гривень.

Законом України від 18 липня 2024 року №3886-1Х «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ця сума в 2024 році становить 3028 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що: «5. Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту' 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року».

Вартість майна, яким намагався заволодіти обвинувачений ОСОБА_6 становить 1836 гривень 18 коп., що станом на день розгляду провадження судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року є більш сприятливим для осіб, котрі притягуються до кримінальної відповідальності за діяння, які вони вчинили до набрання чинності цим Законом включно.

Отже, у кримінальному провадженні №0000434 від 12.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_6 , яке на цей час перебувало у провадженні Сихівського районного суду м. Львова існувала можливість та підстави для його закриття, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки ОСОБА_11 обвинувачувався у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вартість такого майна не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Відповідно до абзацу 5 частини 7 статті 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

У частині 3 статті 479-2 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції захисником ОСОБА_12 подано в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні в суді першої інстанції свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просив суд закрити кримінальне провадження щодо нього, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ст.372 КПК України, ухвала, що викладається окремим документом, складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. У мотивувальній частині ухвали, суд, серед іншого, повинен зазначити мотиви, з яких він виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. В резолютивній частині зазначаються висновки суду, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Так, в мотивувальній частині ухвали, судом першої інстанції, зазначено п. 1-2 ч.2 ст.284 КПК України, як підставу для закриття кримінального провадження №0000434 від 12.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки, враховуючи приписи ч.3 ст.479-2 КПК України, суду слід було прийняти рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Кримінальним законом не передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відтак судом в ухвалі невірно зазначено про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, оскільки в даному випадку, підстави, які визначені КК України, для цього були відсутні, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 слід задоволити, оскаржувану ухвалу змінити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 задоволити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 06 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити із резолютивної та мотивувальної частини ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 06 вересня 2024 року посилання на звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст. 284 КПК України.

Кримінальне провадження №0000434 від 12.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4