ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисниці ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000303 від 11.07.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2024 на адресу Вищого антикорупційного суду надійшла вказана вище скарга, яка на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.10.2024 була передана на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі захисник зазначає, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000303 від 11.07.2023 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст. 27 ч.4 ст. 369 КК України.

На переконання сторони захисту, вказане повідомлення про підозру ОСОБА_6 підлягає скасуванню, виходячи з того, що:

-Більша частина доказів сторони обвинувачення на обгрунтування підозри складається із результатів негласних слідчих дій, які сторона захисту ставить під сумнів. Адвокати активно намагалися зібрати докази на спростування версії сторони обвинувачення, однак орган досудового розслідування та слідчий суддя фактично позбавили можливості отримати такі докази;

-Захисниками ініційовані допити осіб, які мали брати участь у призначенні наперед визначених осіб на посади керівників регіональних митниць, та осіб, яких нібито мали призначати такі посади, а також осіб, яким нібито призначалася неправомірна вигода. Частково детективом було задоволено клопотання сторони захисту та показання допитаних свідків підтвердили їхню необізнаність із будь-якими злочинним планами чи домовленостями, а також не знайомі із підозрюваними.

-Показання свідка ОСОБА_7 вказують на необгрунтованість пред`явленої підозри, адже він спростовував твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_8 міг сприяти у його призначенні на посаду через наявність неприязних стосунків, а також непереконливим є можливість впливу на ОСОБА_9 , оскільки він є принциповою людиною;

-Проведенню негласних слідчих дій нібито передували попередні розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак підтверджень дійсності таких зустрічей вказаних осіб немає у матеріалах справи, що свідчить про необгрунтованість підозри та початку досудового розслідування;

-Особа, уповноважена на виконання функції держави не встановлена, адже ОСОБА_9 не обізнаний про будь-яку пропозицію неправомірної вигоди, тому неправильною є обрана кваліфікація діяння. Більше того, останній не мав повноважень на одноосібне прийняття рішень про призначення чи звільнення з посади керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби.

-Сторона захисту вважає, що невідповідінсть змісту повідомлення про підозру створює загрозу для справедливого розгляду справи та порушує право на захист ОСОБА_6 .

Враховуючи усе зазначене, сторона захисту просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст. 27 ч.4 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні №0000303 від 11.07.2023.

2.Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтримали свою скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у них обставини.

Детектив ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні поданої скарги і подав до суду письмові заперечення, а також матеріали кримінального провадження, із короткими поясненнями фактичних обставин, які, на його переконання, свідчать про достатність підстав для повідомлення ОСОБА_6 про підозру та вказують на її обґрунтованість. Вважає, що захисниками не спростовано жоден із доказів, якими обгрунтовувалося повідомлення про підозру, натомість скарга аргументується показаннями свідків, які сторона обвинувачення не надавала для доведення підозри.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про повідомлення про підозру після двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Зважаючи на правову природу зазначеного виду оскарження, в ході його здійснення слідчим суддею загалом перевіряється наявність підстав для повідомлення про підозру, зміст такого повідомлення про підозру та дотримання стороною обвинувачення процесуального порядку такого повідомлення.

Водночас, враховуючи, що за змістом скарги сторона захисту зазначає лише про відсутність підстав для повідомлення про підозру та невідповідність змісту повідомлення про підозру вимогам КПК України, слідчий суддя, виходячи із засад змагальності та диспозитивності, має лише перевірити:

1)чи дотримано строк звернення із скаргою на повідомлення про підозру?

2)чи відповідає зміст повідомлення про підозру вимогам КПК України?

3)чи існували визначені підстави для повідомлення про підозру?

Відповідаючи на вказані питання, слідчий суддя виходить з таких міркувань.

3.1.Щодо строків звернення із скаргою на повідомлення про підозру

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України скарга на повідомлення про підозру у вчиненні злочину може бути подана, зокрема, підозрюваним та його захисником після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

З матеріалів клопотання та доданих до неї матеріалів вбачається, що оскаржуване повідомлення про підозру ОСОБА_6 було здійснено 04.07.2024, а скарга на вказану підозру подана 30.10.2024, тобто зі спливом більше двох місяців з дня повідомлення про підозру. При цьому, слідчим суддею встановлено, що на момент звернення до суду із вказаною скаргою та на момент її розгляду кримінальне провадження не закрито, а обвинувальний акт до суду не передано.

Таким чином, слідчий суддя констатує, що скаргу подано із дотриманням строків, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

3.2. Щодо змісту повідомлення про підозру

Вимоги до змісту письмового повідомлення про підозру закріплені у статті 277 КПК України. Письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як вбачається з долученого до скарги повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 04.07.2024 зазначеним вимогам відповідає, оскільки містить усі відомості, передбачені п. 1-8 ч. 1 ст. 277 КПК України. Також, у повідомленні про підозру міститься достатній виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано підозру із зазначенням дій, які були вчинені підозрюваним, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З огляду на це, слідчий суддя доходить до висновку про відповідність змісту даного повідомлення про підозру вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б перешкоджали стороні захисту в повному обсязі реалізувати своє право на захист, в т.ч. формувати стратегію і тактику захисту.

3.3.Щодо наявності підстав для повідомлення про підозру

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З долученого захисником повідомлення про підозру від 10.02.2022 вбачається, що підставою вручення підозри ОСОБА_6 була наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.27 ч. 4 ст. 369 КК України.

Перевіряючи наявність вказаної підстави для повідомлення про підозру, слідчий суддя виходить з того, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_6 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

На підставі наданих детективом матеріалів досудового розслідування, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 може бути причетним до закінченого замаху на підбурювання до пропозиції службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду за вчинення нею в інтересах третіх осіб дій з використанням службового становища щодо впливу на призначення на посади керівників регіональних митниць.

Зокрема, за версією слідства, ОСОБА_6 здійснив спробу підбурити ОСОБА_8 до пропозиції надати службовій особі - Голові Держмитслужби ОСОБА_9 , неправомірну вигоду за призначення ним на посаду керівників Волинської та Чернівецької митниць, обраних ОСОБА_6 осіб.

При чому про відповідний намір ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , очікуючи від нього надання засобів для вчинення кримінального правопорушення, тобто, грошових коштів, у разі прийняття ОСОБА_9 вказаної пропозиції.

Після цього, ОСОБА_6 з ОСОБА_10 підшукали осіб з числа чинних та колишніх працівників Держмитслужби та її територіальних органів, за призначення яких на посади керівників митниць вони могли би запропонувати надати неправомірну вигоду, і такими особами визначено ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яких ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вважали за можливе призначити на посаду керівника Волинської митниці.

Про вибір саме вказаних осіб було повідомлено ОСОБА_8 , шляхом надсилання текстового повідомлення, щоб останній в подальшому передав відомості про них ОСОБА_9 та висловив йому пропозицію надати неправомірну вигоду за призначення одного з них керівником митниці в західній частині України, залишивши вибір конкретної особи з цього переліку за ОСОБА_9 .

Під час особистих зустрічей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 29.07.2023 та 21.08.2023 узгоджувалися суми неправомірної вигоди, яку необхідно надати, а також було погоджено про місячний розподіл одержаних коштів із обов`язковим залишенням їх частини у себе та у ОСОБА_6 в якості їх винагороди.

Так, передбачалося, що ОСОБА_10 з керівником Волинської митниці та з ОСОБА_6 одержуватимуть неправомірну вигоду в розмірі до 2 000 000 доларів США щомісяця, з яких 1 000 000 доларів США вони матимуть змогу залишити в своєму розпорядженні.

У ході зустрічі 21.08.2023 ОСОБА_10 визначив такі розміри неправомірної вигоди: 500 000 доларів США (що згідно офіційного курсу гривні щодо долару США становило 18 284 300 гривень) за призначення керівника Волинської митниці та 200 000 доларів США (що згідно офіційного курсу гривні щодо долару США становило 7 313 720 гривень) за призначення керівника Чернівецької митниці. Вказані умови були передані ОСОБА_8 , щоб він висловив виконувачу обов`язків Голови Держмитслужби ОСОБА_9 їх намір надати йому неправомірну вигоду за вчинення ним в інтересах підшуканих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 осіб для їх призначення на посади керівників вказаних митниць.

06.10.2023 під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 . ОСОБА_6 підтвердив вказані наміри та зауважив також умови щодо подальшого щомісячного надання ОСОБА_9 частини коштів із запланованого систематичного одержання неправомірної вигоди вказаним керівником митниці, назвавши це «кураторством» за ОСОБА_7 .

Однак, у подальшому вказане кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6

Зафіксовані у долучених детективом матеріалах відомості про зміст та обсяг дії усіх ймовірних співучасників, зокрема ОСОБА_6 , їх взаємоузгодженість та взаємозалежність, характер та послідовність, створюють у слідчого судді переконання у тому, що встановлені на даному етапі досудового розслідування обставини з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням і для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями підозрюваного та вчиненим злочином.

При цьому, відповідні обставини, які враховані при оцінці обґрунтованості повідомленої підозри та достатності доказів для цього, встановлені слідчим суддею на підставі таких досліджених в ході судового засідання копій документів:

- протоколу про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 19.09.2023 №19/9917, в якому зафіксовано розмови 27.07.2023 з ОСОБА_8 : під час першої розмови ОСОБА_6 пообіцяв надіслати ОСОБА_8 відомості про своїх кандидатів на посади керівників Львівської або Волинської митниці, щоб цю інформацію ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 , під час другої ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що серед цих осіб вони надають перевагу ОСОБА_7 ,

- протоколу про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 20.09.2023 №19/9946, в якому зафіксовано розмову 29.07.2023 між ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 під час якої: ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_10 , яку неправомірну вигоду вони можуть запропонувати за призначення їх кандидата на посаду керівника Волинської митниці; ОСОБА_10 поділився з ОСОБА_6 своїм планом подальшого незаконного збагачення від такого призначення, який передбачав, що він разом з керівником Волинської митниці та з ОСОБА_6 одержуватимуть неправомірну вигоду в розмірі до 2 000 000 доларів США щомісяця, з яких 1 000 000 доларів США вони матимуть змогу залишити в своєму розпорядженні, та ґрунтувався на його особистому досвіді організації систематичного одержання неправомірної вигоди на вказаній митниці, а ОСОБА_6 погодився із цим планом та запропонував зробити пропозицію надати неправомірну вигоду в розмірі 500 000 доларів США за призначення підшуканої ними особи на посаду керівника Волинської митниці одразу, а через місяць після такого призначення - надати половину з запланованого місячного збору неправомірної вигоди в розмірі 1 000 000 доларів США, за виключенням наданих за призначення 500 000 доларів США, та в подальшому щомісяця надавати половину від місячного розміру одержаної неправомірної вигоди, який планувався в розмірі 1 000 000 доларів США (тобто 500 000 доларів США щомісячно); ОСОБА_6 поцікавився у ОСОБА_10 , яку неправомірну вигоду вони можуть запропонувати за призначення їх кандидата на посаду керівника Чернівецької митниці;

- протоколу про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 20.09.2023 № 19/9948, в якому зафіксовано розмову 21.08.2023 між ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , під час якої: ОСОБА_6 продовжив попередню розмову, яка відбулась 29.07.2023, ОСОБА_10 конкретизував дії, за вчинення яких пропонуватиметься неправомірна вигода і визначив такі розміри неправомірної вигоди - 500 000 доларів США за призначення керівника Волинської митниці та 200 000 доларів США за призначення керівника Чернівецької митниці;

- протоколу про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 20.09.2023 №19/9949, в якому зафіксовано розмову 23.08.2023 між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , під час якої: ОСОБА_6 запитує у ОСОБА_8 , чи не хоче ОСОБА_9 призначити їх кандидатів на посади керівників Чернівецької і Волинської митниць;

- протоколу про результати аудіоконтролю щодо ОСОБА_6 від 20.11.2023 №19/12104, в якому зафіксовано розмову 06.10.2023 між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_6 пропонує ОСОБА_8 взяти участь у щомісячному наданні ОСОБА_9 частини коштів з запланованого систематичного одержання неправомірної вигоди керівником митниці, назвавши це «кураторством» за ОСОБА_7 ;

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.01.2021 № 28-р, яким ОСОБА_9 призначено заступником Голови Держмитслужби з 22.01.2021;

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 1127-р, яким ОСОБА_9 призначено заступником Голови Держмитслужби строком на п`ять років.

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.02.2023 № 96-р, яким на ОСОБА_9 тимчасово покладено виконання обов`язків Голови Державної митної служби України.

- протоколу огляду від 26.06.2024 офіційного Інтернет-представництва Національного банку України, в якому зафіксовано відомості про офіційний курс гривні щодо долару США, який на час вчинення кримінального правопорушення становив 1 долар США до 36,5686 гривень.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами скарги та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих матеріалів досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру щодо вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Водночас, у контексті доводів сторони захисту, слід відзначити, що в межах розгляду скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя не вправі оцінювати зібрані під час досудового розслідування докази з точки зору їх достатності для складання та направлення до суду обвинувального акту щодо підозрюваного.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

При цьому, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про помилковість сторони обвинувачення щодо кваліфікації дій, а саме повідомлення про підозру у вчиненні більш тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 369 КК України, а не ч.1 ст. 369-2 КК України, яка на переконання сторони захисту, є більш вірною.

Оцінюючи таку позицію захисників, слідчий суддя перш за все зауважує, що під час розгляду скарги підозри судом не оцінюється правильність обраної кримінально-правової кваліфікації, оскільки такий підхід фактично призведе до порушення засад змагальності та може бути розцінене як втручання судді у слідчу діяльність, оскільки протягом досудового розслідування оцінка стороною обвинувачення фактичних обставин може змінюватися.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає ознак очевидної правової помилки у кваліфікації дій ОСОБА_6 , зважаючи на те, що аналіз та сукупність зафіксованих розмов під час негласних слідчих дій свідчить про готовність пропозиції надати неправомірну вигоду ОСОБА_9 за дії в межах його повноважень щодо призначення конкретних осіб на керівні посади регіональних митниць. З наданих матеріалів вбачається, що роль ОСОБА_8 полягала фактично у посередництві комунікації між підозрюваними та Головою Держмитслужби, про що можуть свідчити використані фрази ОСОБА_8 «на 16 домовився із ОСОБА_9 по тому питанню», «просто по Чернівцям, я для себе зрозумів, що він уже готовий цього бійця ставити, а Волинь, якби, під питанням», «поговорили, але кінцеве рішення - завтра, ще будемо зустрічатися, видасть…». Такі висловлювання дають підстави вважати про обізнаність можливих співучасників

Також у розмові між ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , зафіксованій у протоколі від 20.09.2023, вбачається діалог про призначення на посаду керівника Чернівецької митниці і ОСОБА_6 імовірно вказує про можливість передачі коштів відразу за призначення.

На переконання сторони захисту важливими є показання свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які адвокати вважають основними доказами на спростування підозри, втім, на думку слідчого судді, вони не є визначальними у питанні кваліфікації діяння ОСОБА_6 , адже при розслідуванні злочину щодо пропозиції чи надання неправомірної вигоди із залученням посередника, важливими елементом доказування є намір та усвідомленість особи, яка пропонує чи надає, що такі кошти призначаються саме для службової особи.

Також сторона захисту оспорює справжність та достовірність протоколів негласних (слідчих) дій та вказує на спротив сторони обвинувачення у збиранні доказів для доведення недопустимості таких доказів. Проте у судовому засіданні адвокати не повідомили переконливих тверджень, які би поставили під сумнів отримані у ході проведення негласних слідчих дій результати. Більше того, враховуючи заявлену адвокатами версію, що дії ОСОБА_6 можуть відповідати ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України, то видається суперечливим позиція сторони захисту у питанні визнання таких записів.

За таких обставин, доводи сторони захисту не спростовують висновку слідчого судді про наявність достатніх підстав для повідомлення ОСОБА_6 про підозру, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись, ст.276-279, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу захисниці ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000303 від 11.07.2023 року,- залишити без задоволення.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1