Справа № 442/8585/24
Провадження № 1-в/442/524/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю учасників судового засідання:

прокурора ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

представника ДВК № 40 ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дрогобичі подання начальника державної установи „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) ОСОБА_6 про приведення вироку до вимог Закону України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024 стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений: 1) 10.07.2020 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 21.09.2020 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ст. 102, ч. 2 ст. 186, ст. 102, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком від 10.07.2020 Радомишльського районного суду Житомирської області, остаточно до відбування покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою від 26.07.2021 Радомишльського районного суду Житомирської області скасовано звільнення з іспитовим строком та направлений в місця позбавлення волі згідно вироку від 21.09.2020; 3) 17.01.2023 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020, остаточно до відбування покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі,

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду надійшло подання начальника державної установи „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) ОСОБА_6 , в якому просить у зв?язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення звільнити від кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України за вироком від 21.09.2020 Коростишівського райсуду Житомирської області та вважати засудженим за даним вироком за ч. 2 ст. 186, ст. 102 КК України до 4 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.

В обгрунтування подання зазначає, що в державній установі „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) відбуває покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений: 1) 10.07.2020 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 21.09.2020 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ст. 102, ч. 2 ст. 186, ст. 102, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком від 10.07.2020 Радомишльського райсуду Житомирської області, остаточно до відбування покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою від 26.07.2021 Радомишльського райсуду Житомирської області скасовано звільнення з іспитовим строком та направлений в місяця позбавлення волі згідно вироку від 21.09.2020.

Вказує, що в мотивувальній частині вироку від 21.09.2020 встановлено, що 08.04.2019 таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав з кишені потерпілого майно на загальну суму 466,55 грн, окрім того, з мобільного телефону потерпілої шляхом вільного доступу до банківського додатку, викрав кошти на суму 1690 грн. Станом на 01.01.2019 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян становили 1921 грн.

В судовому засіданні представник державної установи „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) ОСОБА_4 підтримала подання, просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

Відповідно до вказаного закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 визнано винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 102 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі; визнано винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ст. 102 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 , остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 10.07.2020, ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 місяця позбавлення волі; звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.ст. 75,104 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк 2 (два) роки, в період якого, якщо не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.07.2021 подання Радомишльського районного сектору філії Державної установи „Центр пробації у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_3 задоволено; скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і направлено засудженого для відбуття покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі, призначеного вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України; строк відбування покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання ухвалою законної сили.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 ОСОБА_3 08.04.2019 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (потерпілому заподіяна шкода на суму 466,55 грн), 12.05.2019 ОСОБА_3 08.04.2019 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (потерпілому заподіяна шкода на суму 1 690 грн).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ „Перехідні положення Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960 грн 50 к.

Згідно з ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, суд

у х в а л и в :

Подання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, у зв`язку з усуненням караності діяння, в решті вирок залишити без змін.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1