Справа № 396/559/21
Провадження № 1-в/396/110/24
УХВАЛА
14.11.2024 року м. Новоукраїнка Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка подання начальника Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр Пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність до вимог діючого законодавства відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 03.02.2022 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
Начальник Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр Пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про приведення вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року у відношенні ОСОБА_5 до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року.
В обґрунтування подання зазначив, що на обліку Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр Пробації" в Кіровоградській області перебуває ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 03.02.2022 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.
09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст.51КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладено в новій редакції.
Відповідно до вказаного Закону, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення злочину менша прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого Законом України «Про Державний бюджет», то таке діяння вважається дрібним викраденням чужого майна та буде каратися за нормами КУпАП, що призвело до декриміналізації.
Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 року становив 2270 грн.
ОСОБА_5 , засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме спричинення потерпілому матеріальної шкоди на суму 2023,12 грн, що на даний час є «дрібним викраденням», а відтак засуджений підпадає під дію Закону України № 3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність за ч.3 ст.185 КК України.
На підставі вищевикладеного, начальник Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр Пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_4 просить привести вищевказаний вирок у відповідність до Закону №3886-ІХ.
Представник Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр Пробації" в Кіровоградській області в судове засідання не з"явився, направив до суду заяву про розгляд подання стосовно ОСОБА_5 без його участі. Подання підримав в повному обсязі.
ОСОБА_5 для розгляду справи не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення подання, просить звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст.289 КК України до 4 років позбавлення волі та звільненим від відбуття покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.
Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).
Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.
Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. (ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2021 рік»).
Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч. 1 ст. 289 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання ОСОБА_5 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покладено на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст.185 КК України, за вчинення 08.04.2021 року таємного викрадення майна на суму 2023,12 грн, що станом на день вчинення крадіжки є меншою від 2270 грн.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).
Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».
Аналогічна позиція відображена у постанові ОП ККС ВС від 07.10.2024 №278/1566/21.
Таким чином, одне з діянь (крадіжка), за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року, наразі не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки розмір майнової шкоди, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність -2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Частиною 2 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Це, зокрема, означає, що: а) у разі, якщо особа ще не відбуває призначене їй покарання (наприклад, звільнена від його відбування із випробуванням або виконання вироку відстрочене - вона звільняється від повного строку чи розміру покарання, призначеного за декриміналізований злочин; б) якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини; в) якщо разом з основним покаранням особі було призначене додаткове і воно ще не виконане - вона звільняється від відбування додаткового покарання; г) якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.
Оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 усунута законом, суд приходить до висновку, що на підставі ч.2 ст.74 КК України його необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року за ч. 3 ст.185 КК України.
Відтак, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід вважати таким, що засуджений вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, без застосування ч.1 ст.70 КК України, звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням визначених ст.76 КК України обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ЗУ № 3886-IX від 18.07.2024, ст.74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд
Подання начальника Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр Пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність до вимог діючого законодавства відносно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.
На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року за ч. 3 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
Важати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Продовжити виконання вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2022 року відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області.
Суддя: ОСОБА_1