Вирок

Іменем України

07.08.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002312 від 29.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово безробітного, без групи інвалідності, не одруженого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 22.03.2022, страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, розпочав лікування, а саме проходження замісної підтримуючої терапії у в КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ», що за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого за призначенням лікаря почав отримувати для прийому лікарський засіб «Метадон-ЗН», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27.03.2012.

В подальшому у ОСОБА_4 , який дізнався про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримуючої терапії та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, які на ній перебувають, в невстановлений день, час та місці виник злочинний умисел на незаконне заволодіння зазначеним наркотичним засобом шляхом шахрайства, з метою його подальшого неконтрольованого використання.

З цією метою ОСОБА_4 15.01.2024, продовжуючи перебувати на замісній підтримуючій терапії та отримувати в КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» лікарський засіб «Метадон-ЗН», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», діючи умисно всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, прибув до іншого суб`єкта господарської діяльності ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де подав заяву про отримання наркотичних засобів, підписав Інформаційний лист для хворого або особи, яка здійснює за ним догляд, про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням, а також уклав угоду про надання медичних послуг, приховавши від працівників медичної установи інформацію про перебування на лікуванні в іншому медичному закладі, а саме в КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ».

В угоді про надання медичних послуг ОСОБА_4 умисно зазначив, що на момент звернення до ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії» не перебуває на лікуванні в іншому закладі охорони здоров`я, де йому призначено наркотичні та психотропні лікарські засоби, зобов`язавшись при цьому під час лікування у даному закладі не звертатись на лікування в інші медичні заклади з метою призначення йому наркотичних та психотропних лікарських засобів.

Відтак, ОСОБА_4 приховав своє лікування у КНП ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування за програмою замісної підтримувальної терапії, таким чином ввівши в оману лікаря-психіатра ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії», в результаті чого в період часу з 15.01.2024 по 18.04.2024 незаконно отримував в ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії» лікарський засіб «Метадон-ЗН», кожна таблетка якого містить діючу речовину наркотичний засіб «метадон» масою 25 мг., по сім таблеток на добу, тим самим, шляхом шахрайства, заволодів вказаним наркотичним засобом.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні наркотичними засобами шляхом шахрайства, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 308 КК України.

7 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0002312 між прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому статтями 468, 469, 472 КПК України підписано угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 308 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Відповідно до укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Вищевказаною угодою сторонами кримінального провадження визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням ст.69 КК України та із звільненням від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 розуміє характер пред`явленого обвинувачення та погоджується з його формулюванням, свою вину визнав повністю, підтвердив, що він дійсно при вказаних обставинах вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, погодився із визначеним в угоді покаранням, при цьому цілком розуміє, що наслідком укладення та затвердження цієї угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та ст. 424 КПК України. Зазначив, що насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, добровільно укладену між ним та прокурором у присутності захисника.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про визнання винуватості, дійшов таких висновків.

Керуючись ч.5 ст. 9 КПК України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який під час вирішення кримінально-правових конфліктів зобов`язує національні суди дотримуватись балансу між приватними і публічними інтересами.

Угода про визнання вини являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про визнання вини щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Учасники конфлікту індивідуально приймають рішення щодо укладення угоди про визнання винуватості, тобто керуються власним волевиявленням, що обмежується нормами кримінального процесуального закону, яке передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості тільки за окремими категоріями злочинів. При цьому норми кримінально-процесуального закону вимагають узгоджених рішень сторін угоди та суду, який перевіряє угоду про визнання винуватості на предмет відповідності вимогам кримінального та кримінально-процесуального законів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути затверджена судом у підготовчому судовому засідання.

Відповідно до статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 308 КК України відносяться до тяжких злочинів, оскільки санкція ч. 1 ст.308 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, що дає можливість підписання даної угоди.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним.

Суд з`ясував, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим. Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою шостою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

З урахуванням зазначеного судом встановлено, що угода укладена з додержанням порядку укладення угоди. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 КПК України.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 308 КК України, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України), може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»)

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, його стану здоров`я (згідно із довідки від 09.07.2024 №1621) та матеріального стану, беручи до уваги те, що він не має не знятих чи не погашених судимостей, повністю визнав себе винуватим, дав згоду на застосування узгодженого покарання, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначити йому покарання, визначене в угоді про визнання винуватості у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69, 75 КК України.

Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

За умовами ч.1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Процесуальних витрат не має.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.08.2024 у кримінальному провадженні № 0002312 від 29.07.2024 між прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1