УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 19.07.2024 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000992 від 25.05.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 400-1 КК України,

установив:

29.07.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вхід. № 71138) скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 19.07.2024 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000992 від 25.05.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 400-1 КК України.

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000992 від 25.05.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 400-1 КК України.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 19.07.2024 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Чучковської, в інтересах ОСОБА_4 щодо залучення останньої у якості потерпілої.

Не погоджуючись з висновками дізнавача, викладеними в оскаржуваній постанові, адвокат звернулася до слідчого судді з цією скаргою, зазначивши, що постанова дізнавача від 19.07.2024 є необґрунтованою, протиправною, незаконною та такою, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 29.07.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 30.07.2024 скаргу разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Скаржник у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляд справи. Однак, через канцелярію суду адвокат ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Дізнавач Шевченківського УП ГУНП у місті Києві не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Разом з тим, неявка дізнавача у відповідності до ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Виходячи з вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається із матеріалів справи, дізнавачами Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000992 від 25.05.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 400-1 КК України, а саме ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.05.2024 у справі № 761/17565/24 зобов?язано уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у місті Києві внести відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про вчинення кримінального правопорушення від 07.05.2024.

Так, у кримінальному провадженні № 0000992 від 25.05.2024, адвокат ОСОБА_3 просила ОСОБА_4 визнати потерпілою.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 19.07.2024 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Чучковської, в інтересах ОСОБА_4 щодо залучення останньої у якості потерпілої, оскільки, як зазначено у постанові, проводяться слідчі дії, які направленні на дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не погоджується з такою позицію дізнавача, враховуючи таке.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні клопотання, не наведено детального обґрунтування мотиву прийняття такого рішення, що є суттєвим порушенням вимог ст. 110 КПК України та безпосередньо впливають на законність прийнятого рішення.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Із урахуванням викладеного, постанова старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 19.07.2024 про відмову у визнанні потерпілою, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 40, 55, 91, 93, 94, 110, 220, 221, 303, 306-307, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 19.07.2024 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000992 від 25.05.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 400-1 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 19.07.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000992 від 25.05.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 400-1 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6