Номер провадження:1-кп/521/691/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2024 року м.Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України
В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження, судовий розгляд триває, судом здійснюється дослідження доказів.
Прокурор заявив клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки строк тримання під вартою останніх спливає 02.12.2024 року, посилаючись на тяжкість висунутого їм обвинувачення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися.
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_4 та заперечували проти клопотання прокурора, просили у його задоволенні відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки ризики вже сплинули, не є реальними, тому запобіжний захід у вигляді долмашнього арешту може бути дієвим запобіжним заходом. Крім того вважають, що позиція потерпілого спростовує наведені ризики. Також стосовно ОСОБА_4 вже обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у іншому кримінальному провадженні Приморським районним судом м.Одеси. Також раніше обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у іншому кримінальному провадженні Херсонським міським судом Херсонської області, остаточні рішення по цим справам не прийняті.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 також заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на тривалий час перебування під вартою, наявність сім`ї у обвинуваченого, тому просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у випадку продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшити раніше визначений розмір застави.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Під час розгляду клопотання оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше судимий, не працює, має постійне місце реєстрації у м.Луганськ, що на цей час є тимчасово окупованою територією, постійне місце проживання відсутнє, що не виключає ризику його переховування від суду. Крім того обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків. На час розгляду клопотань стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у іншому кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_5 також обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, також може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше не судимий, не працюючий, одружений, має постійне місце проживання але наявність у обвинуваченого місця проживання, родини не може виключити ризику його ухилення, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, може вчинити інші злочини або перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. За цих обставин суд відхіляє посилання захисників на відсутність ризиків та посилання на позицію потерпілого, оскільки судовий розгляд триває, судом здійснюється дослідження доказів у кримінальному провадженні та потерпілий не позбавлений можливості надавати суду додаткові пояснення, а свідки ще судом не допитані.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України.
Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених.
Тяжкість обвинувачення, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особи обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими своїх обов`язків та відсутні підстави для обрання стосовно обвинувачених, як просить захист, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинувачених, що буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинувачених та тяжкості висунутого їм обвинувачення і зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку.
Підстав для зміни раніше визначеного розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 331, 176,177, 183, 193,194, 196,198 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 11 січня 2025 року включно кожному.
Раніше визначений розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень - залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_5 з дня обрання запобіжного заходу може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, суду.
За умови внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені обов`язки: не відлучатись з місця постійного проживання без дозволу суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання. Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1