Справа№ 953/2637/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000251 від 30.01.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, працюючого столяром в гуртожитку НТУ «ХПІ», раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці та в невстановлений час, маючи умисел, спрямований на придбання холодної зброї, у невстановленої в ході слідства особи, придбав телескопічний кийок, що відноситься до категорії холодної зброї ударно- дробильної дії. Діючи умисно, усвідомлюючи, що вказаний предмет є телескопічним кийком, маючи прямий умисел на його незаконне носіння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою подальшого використання в особистих цілях, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами) дозволу, зберігав при собі та носив вказаний телескопічний кийок, який згідно з висновком експерта «Інституту судових експертиз» ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 06.02.2024 є телескопічним кийком, що відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовленим промисловим способом.

Злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена співробітниками правоохоронних органів, які 29.01.2024 приблизно о 14:45 год, в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 виявили та вилучили у нього вищевказаний телескопічний кийок, який ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою подальшого особистого користування, незаконно носив при собі, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначав, що належні висновки для себе зробив і більше подібного не повториться.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_5 кваліфікувати за ч.2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані по особі обвинуваченого, його пояснення щодо носіння холодної зброї у період воєнного часу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, зареєстрований та проживає в м. Харкові, має на утриманні батька похилого віку, який є інвалідом 2 групи, працює столяром в НТУ «ХПІ», де характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, бажанні виправити наслідки вчиненого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не заперечував обставин кримінального правопорушення, що сталися з його провини, надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці, висловив жаль з приводу скоєного.

Наведене, на думку суду, у повній мірі підтверджує, що обвинувачений дійсно розкаюється у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції інкримінованої статті, а саме у вигляді обмеження волі.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Беручи до уваги наведене, при обранні міри покарання обвинуваченому, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує те, що ним скоєно нетяжкий злочин, всі надані позитивні дані про особу обвинуваченого, наведені вище, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його відношення до скоєного та пояснення щодо обставин вчиненого у період воєнного часу, обставини, що пом`якшують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання саме в межах санкції статті, що інкриміновано.

Також, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, враховуючи обставини вчиненого, єдиний епізод вчиненого, відсутність судимостей та притягнення до кримінальної відповідальності, наявність працевлаштування, позитивні характеристики, перебування на його утриманні батька інваліда похилого віку, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання в умовах воєнного стану в Україні, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України та з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2002 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин справи та даних вивчення по особі обвинуваченого свідчить про те, що виправлення ОСОБА_5 в даному випадку та в умовах воєнного стану в Україні можливе без реального відбуття ним покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість звільнення його з випробуванням на строк, визначений судом, надавши йому шанс виправитися та продовжити піклуватись про непрацездатного батька, зважаючи на обставини, встановлені судом.

Тільки таке покарання, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченим, особи обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого та поведінки обвинуваченого, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Клопотання прокурором щодо міри запобіжного заходу заявлено не було, а тому дане питання судом не вирішується.

Згідно ст.ст.124,126 КПК України з ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 11359 грн.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 263 КК України - у вигляді 2 років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази (телескопічний кійок), який зберігається в камері схову речових доказів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області - знищити після набрання вироком законної сили; ліхтарик, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити у його володінні.

Стягнути ОСОБА_5 на користь держави понесені судові витрати за проведення судової експертизи холодної зброї № 768 від 06.02.2024 року у розмірі 11359 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1