Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/135/2024 Справа № 641/4307/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові об`єднані матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000810 від 25.03.2019, № 0001595 від 15.07.2020, № 0000224 від 10.08.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ч.2 ст. 289 ч.2 ст.186, за ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів. При цьому зазначено, що ризики встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважали, що заявлені ризики передбачені ст. 177 КПК України зі спливом часу зменшились, просили врахувати тривале перебування ОСОБА_5 під вартою, який утримується в СІЗО більш ніж чотири роки. Захисник заначив, що ОСОБА_6 має зареєстроване місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим просив змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.10.2020 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено судом.

Відповідно до ч. 1ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам зазначеним у клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі «Бегчіев проти Молдови» ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа «Ньюмейстер проти Австрії» ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; «Гаріцкі проти Польщі», «Храіді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії» серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Суд приходить до висновку, що станом на теперішній час зі сплином часу суттєво зменшилися ризики, передбачені п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені судом щодо обвинуваченого.

Суд також враховує особу обвинуваченого, а саме його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність житла у м. Харкові, а також те, що обвинувачений раніше судимий.

Отже, враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне змінити обраний запобіжний захід обвинуваченому, оскільки на переконання суду забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, частково задовольнивши клопотання обвинуваченого та його захисника.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 201, 202, 369, 372, 395 КПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання обвинуваченого та його захисника задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 14 січня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу повітряної тривоги; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 202 КПК України ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Ухвалу направити для виконання до відділу поліції за місцем проживання обвинуваченого. Про виконання ухвали повідомити суд.

Встановити строк дії ухвали два місяці, тобто до 14 січня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя- ОСОБА_1