Справа №337/5578/23
Номер провадження 1-в/337/180/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі подання начальника Хортицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного вироком суду, як особу, засуджену за діяння, караність якого законом усунена, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, засудженого 21.05.2024 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190, ч.1, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2024 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшло подання начальника Хортицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного вироком суду, як особу, засуджену за діяння, караність якого законом усунена, відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування подання зазначено, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 року. Цим Законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024 року, ОСОБА_5 скоїв 31.01.2023 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України, та спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 1078 грн., що менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 року, який згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» становив 2684,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342,00 грн.

З наведених підстав просить привести вирок у відповідність на підставі ч.2 ст. 74 КК України та звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання щодо звільнення засудженого від покарання за діяння, яке наразі не є кримінально караним.

Представник Хортицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути подання без участі представника уповноваженого органу з питань пробації.

Засуджений ОСОБА_5 надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання просить задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали подання, встановив наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини першої ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» становив 2684,00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі чого та відповідно до вказаної вище угоди призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. В порядку ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання частково приєднано покарання призначене за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.07.2023 року у вигляді одного місяця позбавлення волі, та призначено ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки один місяць. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.

Відповідно до змісту вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024 року, ОСОБА_5 31.01.2023 року вчинив шахрайство на суму 1078,00 грн., що станом на день вчинення кримінального правопорушення складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684,00 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024 року за ч.2 ст.190 КК України, наразі не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за заволодіння якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено кримінальну відповідальність.

Частиною другою ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024 року за ч.2 ст.190 КК України, враховуючи, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.07.2023 року ОСОБА_5 був засуджений за ч.3 ст.190 КК України за шахрайство, вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, розмір заподіяної шкоди суду наразі невідомий, підстав для звільнення ОСОБА_5 від покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, наразі суд не вбачає, тому покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.07.2023 слід виконувати самостійно.

Таким чином, подання начальника Хортицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Хортицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.07.2023 року у відношенні ОСОБА_5 виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1