УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року

м. Київ

Справа № 761/11914/24

Провадження № 51 -4543 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргупрокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 19 квітня 2024 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, задоволено клопотання виконувача обов`язків начальника СІЗО - начальника арештного дому Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 , замінено засудженому невідбуту частину покарання за вказаним вироком у виді арешту

на строк 2 місяці на пробаційний нагляд на строк 4 місяці і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України.

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вищевказаної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню

в касаційному порядку.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»

від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено,

що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку

та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та наявних матеріалів, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 19 квітня 2024 року задоволено клопотання виконувача обов`язків начальника СІЗО - начальника арештного дому Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Деснянського районного суду

м. Києва від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 , замінено засудженому невідбуту частину покарання за вказаним вироком у виді арешту на строк 2 місяці на пробаційний нагляд на строк 4 місяці і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 залишено

без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва 19 квітня

2024 року - без зміни.

Порушене у касаційній скарзі питання, стосується оскарження судового рішення, постановленого в порядку ст. 539 ч. 6 КПК України.

Щодо вказаного питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок в постанові від 18 березня 2019 року

у справі № 756/9514/15-к (провадження № 51-115 кмо 17), зазначивши,

що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2, ст. 539 ч. 6 КПК України ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку

не підлягають.

Оскаржувана прокурором ухвала апеляційного суду від 26 червня 2024 року постановлена за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції

про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, а тому з врахуванням вимог ст. 424 ч. 2 КПК України та вищезазначеного висновку вона не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1

КПК України, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити прокурору ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня

2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3