ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1555/24
Провадження №1-кс/477/915/24
УХВАЛА

про арешт майна

05 вересня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000009 від 02 лютого 2024 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000009 від 02 лютого 2024 року про накладення арешту на майно, що було вилучене 30 серпня 2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 02 лютого 2024 року за №0000009 з попередньою правовою кваліфікацією за частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 332, частиною першою статті 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлений факт ймовірного вчинення протиправних дій, пов`язаних з наданням неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вимогу дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, до складу якої ввійшли ОСОБА_5 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7

30 серпня 2024 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , якому, за здобутою органом досудового розслідування інформацією, ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 організували фіктивне лікування для подальшого зняття з військового обліку, під час якого виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_4 , як власник вилученого майна, у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000009 від 02 лютого 2024 року, з попередньою правовою кваліфікацією за частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332, частиною першою статті 114-1 КК України за фактом, ймовірного вчинення протиправних дій, пов`язаних з наданням неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вимогу дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, до складу якої ввійшли ОСОБА_5 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, відповідно до розробленого плану, отримали від ОСОБА_8 900 доларів США, у якості неправомірної вигоди, для оформлення документів про наявність підстав для піклування за його батьком інвалідом на підставі яких в подальшому ним отримано право на відстрочку від мобілізації.

ОСОБА_7 , діючи за домовленістю із ОСОБА_6 , отримавши обумовлену суму неправомірної вигоди, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме висновку ЛКК від 29 травня 2024 року №311 та Виписки із висновку, відповідно до яких ОСОБА_8 визнано доглядальником його батька-інваліда, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були передані ОСОБА_8 для отримання відстрочки від мобілізації.

У результаті вищенаведених злочинних дій, вчинених ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , за наявності висновку, наданого ОСОБА_7 за неправомірну вигоду, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 видано довідку №287 від 31 липня 2024 року про надання відстрочки від призову на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - догляд за інвалідом.

Органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні здобуто достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, вчиняють противоправні дій, які охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 332, частиною першою статті 114-1 КК України.

У ході досудового розслідування зафіксовано факти отримання неправомірної вигоди від, зокрема і від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з метою ухилення від проходження військової служби, надавши неправомірну вигоду, отримав документи, які надали йому право на відстрочку від мобілізації та з використанням яких від 01 березня 2024 року виїхав за кордон через пункт пропуску Маяки-Удобне,.

30 серпня 2024 року, у межах цього кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 30 серпня 2024 року, вилучене, в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000009 від 02 лютого 2024 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За тлумаченням положень статті 64-2 КПК України, частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з наданням неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вимогу дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, до складу якої ввійшли ОСОБА_5 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 вилучено документи перелічені прокурором у поданому клопотанні, які безпосередньо виступають як знаряддя вчинення кримінального правопорушення або предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, або які будуть об`єктом експертного дослідження та свідчать про ймовірну причетність останнього до вчинення вищевказаних протиправних дій.

Вирішуючи питання з приводу накладення арешту на зазначені документи, слідчий суддя враховує і те, що ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 30 серпня 2024 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

З огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

Як встановлено слідчим суддею, вилучені документи не мають жодної істотної цінності, корисних властивостей, їх вилученням не завдається майнової шкоди володільцям, такі дії не містять ознак втручання у володіння особою майном.

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені під проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання прокурора підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 30 серпня 2024 року, під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

1.Виписку із рішення ЛКК №2387 від 16 жовтня 2023 року на ім`я ОСОБА_4 ;

2.Копія форми індивідуальної реабілітації інваліда на 2 арк;

3.Копія довідки до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії;

4.Виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №2576 на 2 арк.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11