Провадження № 1-кп/554/535/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» липня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого кримінального правопорушення, ніде не працює, а отже не має постійного джерела доходів та засобів існування, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення та, з метою ухилення від кримінального покарання, може без перешкод залишити місце свого проживання, переховуватися від суду. Таким чином, прокурор вважає, що існують наступні ризики, а саме обвинувачений може: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку прокурора жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому просить продовжити ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, про що надав письмові заперечення. Зазначає, що доводи прокурора стосовно продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та нічим не підтвердженими. Ризики, на які посилається прокурор є надуманими, прокурор не надає оцінку тому, що він до затримання працював, хоча неофіційно, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв?язки, одружений, має доньку, матір, сестру, з якими підтримує зв?язок. Просить зменшити суму застави або змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 чи інший, більш м?який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із тим, що ризики, зазначені прокурором, жодним чином не обґрунтовані. Підтримав клопотання свого підзахисного про зменшення розміру застави чи зміну запобіжного заходу на більш м?який.

Суд, вислухавши доводи клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З вимог ч. 1 ст. 131 КПК України вбачається, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

З вимог ч. 2 ст. 177 КПК України вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини, визначені у вказаній статті.

Так, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. Обов?язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. ч. 1, 5, 7 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який під час судового розгляду неодноразово продовжувався, останній раз його було продовжено до 22.07.2024 року.

Порядок продовження тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло, за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. Вказане свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, вчинив нове тяжке кримінальне правопорушення, а отже продовжив займатись злочинною діяльністю. Також обвинувачений офіційно не працює, а отже не має постійного та законного джерела доходів та засобів існування, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення та, з метою ухилення від кримінального покарання може без перешкод залишити місце свого проживання та переховуватися від суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись судом у контексті чинників, пов?язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв?язками та усіма видами зв?язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Крім того, відсутність постійного та законного джерела доходів може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Доводи прокурора щодо незаконного впливу на потерпілу та свідків, суд вважає безпідставними, оскільки потерпіла та свідки на сьогодні вже були допитані судом, що унеможливлює вплив на них обвинуваченим.

Посилання обвинуваченого та його захисника на необґрунтованість існування ризиків, суд вважає безпідставними, оскільки існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні, які не були спростовані доводами захисту.

Доказів зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу, або взагалі їх відсутність, суду не надано, а наявність ризиків, що стали підставою для обрання та продовження такого виду запобіжного заходу обвинуваченому як тримання під вартою, продовжують існувати.

Та обставина, що обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв?язки не свідчить про зменшення ризиків та не є підставою для застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу.

Суд звертає увагу на ту обставину, що в ухвалі слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2021, якою було обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, вказано, що з дружиною та дитиною ОСОБА_3 тривалий час спільно не проживає. Неодноразово під час судового розгляду обвинувачений вказував, що дружина та дитина виїхали за кордон під час повномасштабного вторгнення рф на територію України.

Наявність у обвинуваченого матері та сестри не свідчать про такі міцні соціальні зв?язки, які були б достатнім стримуючим фактором від ймовірного переховування обвинуваченого від суду.

Таким чином, враховуючи вагомість наявних доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, а саме наявність у нього не знятих та не погашених судимостей, відсутність постійного офіційного місця роботи, а отже і відсутність у зв?язку із цим законних та офіційних джерел доходу та засобів до існування, відсутність міцних соціальних зв?язків, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме вчинення правопорушення проти власності, поєднане із застосуванням насильства, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, свідчить про його небезпечність для суспільства, а отже і про наявний у цьому кримінальному провадженні суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та потерпілої, а тому, суд вважає, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м?який, оскільки більш м?який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо вплине на дотримання розумних строків судового розгляду.

Також слід зазначити, що зважаючи на ведення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії рф, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень значно збільшується, а застосування більш м?якого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилення від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням вимог ст. 331 КПК України, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199 КПК України, суд вважає необхідним клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінують, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленнюобвинуваченого від суду, вчиненню нового кримінального правопорушення, ризики чого є реальними та дійсними, з часом не зменшились та не змінились. Обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді. До того ж обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

Отже, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у ч.1 вказаної статті, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2024 року одночасно з продовженням обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 121 120 грн.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов?язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У свої рішеннях ЄСПЛ зазначав, що розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі тощо. У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов?язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу фактично призвело б до подальшого його ув?язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Суд звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, в тому числі і розміру завданої майнової шкоди, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу, ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд приходить до висновку, що у даному випадку можливо задовольнити клопотання обвинуваченого в частині зменшення розміру застави раніше визначеною ухвалою суду від 21.02.2024 року до 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на сьогодні становить 90 840 грн. та вважає, що такий розмір застави буде справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого та підстав вважати його необґрунтованим, а отже саме такий розмір застави буде цілком достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов?язків по кримінальному провадженню і перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення обвинуваченим встановлених обов?язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключить з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 331, 369-372, КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_4 про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 вересня 2024 року, включно.

Змінити раніше визначений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2024 року розмір застави, який визначити у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90 840 (дев?яносто тисяч вісімсот сорок) гривень , яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний рахунок: (рахунок: UA0015950, отримувач ТУ ДСА в Полтавській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов?язки:

- прибувати до суду за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт/паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в?їзд в Україну.

Термін дії обов?язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на строк 2 /два/ місяці, тобто до 17 вересня 2024 року.

Визначити строк дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14вересня 2024 року, включно.

Копію ухвали надіслати ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23», до виконання, а учасникам кримінального провадження, до відома,.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення.

У разі, якщо особа перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1