Справа № 346/5041/24
Провадження № 1-в/346/470/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Коломийська

виправна колонія (№41)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі Коломийського міськрайонного суду заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чомонин, Мукачівського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, засудженого: - 19.11.2002 Коломийським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, 23.03.2009 умовно-достроково звільнено від відбування невідбутої частини покарання; - 24.05.2011 Кигичівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України до позбавлення волі строком на дев`ять років і шість місяців; - Шевченківським районним судом м.Києва від 02 травня 2023 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,-

Початок строку 10.11.2020 року

Кінець строку 10.11.2026 року

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Коломийського міськрайонного суду із заявою про звільнення від покарання та пом`якшення покарання, в якій просить скасувати назначену міру покарання в бік пом`якшення та покращення становища останнього.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заяву, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, який заперечив щодо задоволення заяви, засудженого, який просить задовольнити вказану заяву, прокурора, яка вказала на відсутність підстав для задоволення такої заяви, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районого суду м.Києва від 02 травня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023р. вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 змінено, виключено з вступної частини вироку відомості про судимості ОСОБА_5 за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2010 року та вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2012 року, в решті вирок залишено без змін.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вищевказаним Законом №3886-ІХ фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України.

За таких обставин, суд зазначає, що Закон України №3886-ІХ не застосовується до злочинів, кримінальна відповідальність за які передбачена ст.186 КК України, а тому заява засудженого ОСОБА_5 до задоволення не підлягає.

Суд також звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення на стадії виконання питання про приведення вироку суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання, при цьому норми, на які посилається представник установи виконання покарань, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

На пiдставi ст. 5 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про звільнення від покарання та пом`якшення покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 15 год. 50 хв. 18 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1