Провадження № 1-кс/344/6690/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В СТ А Н О В И Л А:

10 вересня 2024 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу заявник обґрунтовує тим, що 02 вересня 2024 року звернувся письмово з заявою про злочин до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якій повідомив наступне: 18 червня 2017 року близько 23:00 години громадянин ОСОБА_4 вчинив опір працівникам поліції, які виконували свої службові обов`язки, що виражався в активній фізичній протидії законним вимогам працівників поліції, шарпанні за формений одяг працівників поліції, застосуванням фізичної сили до працівників поліції та намаганні втекти з місця правопорушення.

У скарзі заявник вказує, що злочини вчинені за наступних обставин. 18 червня 2017 року близько 23:00 години громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зупинений по АДРЕСА_1 за порушення Правил дорожнього руху (протокол ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення), у подальшому було встановлено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, за що на нього було складено протокол за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час спілкування з ним та іншими працівниками патрульної поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , громадянин ОСОБА_4 поводив себе зухвало та агресивно, погрожував заявнику та іншим працівникам поліції кримінальним переслідуванням, вчинив опір працівникам поліції, які виконували свої службові обов`язки, що виражався в активній фізичній протидії законним вимогам працівників поліції, шарпанні за формений одяг працівників поліції, застосуванням фізичної сили до працівників поліції та намаганні втекти з місця правопорушення. Кримінальне правопорушення підтверджується рапортами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , матеріалами адміністративних справ за ст.ст. 130 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протоколи серія БР №153580 та серія НОМЕР_1 ) від 19.06.2017 року та постановою судді Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 від 27 жовтня 2017 року (справа №344/8160/17, провадження №33/779/356/2017). Вказані дії громадянина ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками ч. 2 ст. 342 Кримінального кодексу України (Опір представникові влади, працівникові правоохоронного органу, державному виконавцю, приватному виконавцю, члену громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовцеві, уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб).

Заява про злочин була належно зареєстрована в Івано-Франківському районному управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про що свідчить талон повідомлення єдиного обліку № 29266 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Проте 10 вересня 2024 року ОСОБА_3 стало відомо, що Івано-Франківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, всупереч статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відомості про кримінальне правопорушення не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і досудове розслідування за вказаною заявою про злочин не розпочиналось

Заявник вважає, що належного реагування щодо його заяви про злочин не відбулось, оскільки до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомостей за заявою скаржника.

За таких обставин заявник просить зобов`язати начальника СВ Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (відповідну уповноважену особу) внести (забезпечити внесення) відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, поданої 02 вересня 2024 року про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 Кримінального кодексу України (Опір представникові влади, працівникові правоохоронного органу, державному виконавцю, приватному виконавцю, члену громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовцеві, уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), яка подана ОСОБА_3 (а.с. 1-3).

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 10 вересня 2024 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 (а.с. 25).

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги на підставах, викладених у скарзі, пояснив, що про наявність ознак кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 342 Кримінального кодексу України зазначено у тому числі у постанові Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2017 року, просив задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

У судове засідання представник Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи вимоги частини третьої статті 306 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, оскільки слідчим суддею було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на недопущення порушення прав будь-кого з учасників судового провадження, враховуючи те, що заборони розгляду такого роду скарг за відсутності належним чином повідомлених учасників судового провадження немає, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд даної скарги з постановленням ухвали на підставі положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (частина перша статті 304 Кримінального процесуального кодексу України).

З матеріалів скарги вбачається, що 02 вересня 2024 року ОСОБА_3 подано до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 Кримінального кодексу України (а.с. 23-24).

Дана заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», про що свідчить талон повідомлення єдиного обліку № 29266 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 4).

Постановою судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2017 року постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовано та постановлено нову постанову. Закрито провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень (а.с. 9-22).

ОСОБА_3 була надана відповідь Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на його звернення щодо вчинення відносно нього неправомірних дій громадянином ОСОБА_4 , з якої вбачається, що даний факт було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» під № 29266 від 02 вересня 2024 року. Проведення перевірки було доручено ДОП СДОП відділу превенції Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітану поліції ОСОБА_9 . Однак у зв`язку із закінченням термінів притягнення до кримінальної відповідальності слідчим відділом не вбачаються ознаками кримінального правопорушення, передбачених ст. 342 Кримінального кодексу України (а.с.34).

Відповідно до частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За змістом частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені частиною п`ятою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, заява про кримінальне правопорушення повинна містити зазначені відомості.

Згідно з частиною першою статті 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України та статті 2 Кримінального кодексу України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому чинне кримінальне процесуальне законодавство, в тому числі і стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України, не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Не передбачено такого обов`язку і Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокурора 30 червня 2020 року № 298).

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Заявник, обґрунтовуючи вимоги скарги, посилається, що саме у постанові Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2017 року зазначено про наявність у діях ОСОБА_4 іншого більш суворого правопорушення.

У постанові суду апеляційної інстанції від 27 жовтня 2017 року зазначено, що «Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані дії виходять за межі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки не свідчать про невиконання законних розпоряджень або вимог поліцейських при виконанні ними службових обов`язків, а вказують на активну фізичну протидію здійсненню відповідними працівниками своїх обов`язків та є ознакою іншого більш суворого правопорушення.

Зокрема, злісна непокора виражається, як правило, в пасивному ухилянні, ігноруванні, зневазі до вимог і розпоряджень поліцейського та непов`язана з фізичним впливом на потерпілого( поліцейського) і за своїм правовим змістом, характером неправомірних дій та спрямованістю умислу, істотно відрізняється від опору, відповідальність за який, передбачена ст.342 КК України.

Апеляційний суд вважає, що наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який в порушення вимог ст.280 КУпАП не встановив, які саме вимоги були висунуті працівниками поліції, чи були ці вимоги законними та яким чином вони були порушені, яка притягається до адміністративної відповідальності, та в чому полягала злісність непокори, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, не з`ясував інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи».

Проте у даній постанові не вказано, що саме у діях ОСОБА_4 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя вважає, що з постанови від 27 жовтня 2017 року вбачається, що суддею наведено розмежування між ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 342 Кримінального кодексу України.

Також, як зазначено у постанові, у зв`язку з тим, що не були встановлені обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені у ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовано.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що згідно статті 253 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Враховуючи те, що заявник ОСОБА_3 звернувся з даною скаргою, тому слідчий суддя приходить до переконання, що жодні матеріали про наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення не були передані ані прокурору, ані органу досудового розслідування.

За таких обставин доводи заявника є необґрунтованими.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що обставини, викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, повинні бути такими, що свідчать про наявність вчиненого кримінального правопорушення, містять посилання на певні ознаки кримінального правопорушення та дають можливість встановити його попередню кваліфікацію.

Слідчий суддя, виходячи із принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права, вважає, що не підлягають реєстрації заяви про вчинене кримінальне правопорушення, які містять посилання на обставини, що явно не відповідають дійсності, які носять вірогідний характер та засновані на припущеннях, або які не містять достатньої інформації щодо обставин вчиненого правопорушення, яка дозволяє конкретизувати об`єктивну сторону вчиненого правопорушення та встановити відповідну правову кваліфікацію.

При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть бути внесені відомості із заяв чи повідомлень про події, у яких відсутня достатня інформація, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно бездіяльність, передбачена пунктом 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо конкретної за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Слідчим суддею встановлено, що зі звернення ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 02 вересня 2024 року не вбачається те, що обставини, викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, свідчать про наявність вчиненого кримінального правопорушення.

У зв`язку із зазначеним, виходячи з того, що при зверненні із заявою про кримінальне правопорушення до повноважного органу досудового розслідування заявником усіх вимог кримінального процесуального закону дотримано не було при посиланні на факти, які викладені у заяві (повідомленні) та за відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення і підтверджували викладені у повідомленні (заяві) факти, в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність оскаржуваної бездіяльності та про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 20 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1