єдиний унікальний номер справи 546/780/24
номер провадження 1-кп/546/109/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та секретарки судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2024 року за № 0000664 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не депутат, не є особою з інвалідністю, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно із Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно із Указом Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №58/2023 від 06 лютого 2023 року, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №254/2023 від 01 травня 2023 року, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №254/2023 від 17 липня 2023 року, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 року №3275-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №734/2023 від 06 листопада 2023 року, затвердженого Законом України від 08 листопада 2023 року №3429-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №49/2024 від 05 лютого 2024 року затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

13 травня 2024 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 у власних справах знаходився неподалік магазину «Крамниця» по АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 з якою в нього зав`язалася розмова. Під час розмови ОСОБА_3 помітив в правій зовнішній кишені жилета ОСОБА_10 належний останній мобільний телефон. У цей час у ОСОБА_3 виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону, що належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у вказаний час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, з прямим умислом та з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 дістав з зовнішньої правої кишені жилета, вдягнутого на ОСОБА_10 , її мобільний телефон марки «TECNO Spark 10 Pro» «8/128 Gb Starry Black» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який поклав до своєї чоловічої сумки та розпрощавшись з ОСОБА_10 пішов у власних справах утримуючи викрадене майно при собі.

Вказаний мобільний телефон ОСОБА_3 залишив за адресою свого проживання собі в користування, тим самим, розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 заподіяв потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 4109,00 грн.

Своїми протиправними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання 29 серпня 2024 року прокурор повідомив суд про те, що 29 серпня 2024 року між прокурором ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами прокурора, обвинуваченого та захисника, обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому стороною обвинувачення кримінальному правопорушенні. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні 29 серпня 2024 року прокурор ОСОБА_2 підтримала угоду про визнання винуватості та просила її затвердити, визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання згідно умов угоди про визнання винуватості, оскільки укладення угоди не суперечить вимогам закону. Також просила вирішити долю процесуальних витрат у справі, стягнувши витрати на проведення експертизи на користь держави та вирішити долю речових доказів, а саме: переданий на відповідальне зберігання власнику потерпілій ОСОБА_10 мобільний телефон залишити у володінні останньої.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що між ним та прокурором було укладено угоду про визнання винуватості, винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого обвинувачений визнає себе винними, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Обвинувачений просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений підтвердив, що вказана угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Захисник ОСОБА_11 просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене сторонами покарання, долю речових доказів вирішити у відповідності до чинного законодавства.

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала письмову заяв у якій розгляд угоди про визнання винуватості просила провести без її участі, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечувала, претензій майнового або будь якого характеру до ОСОБА_3 не має (а. к. п. 22).

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, з огляду на положення ст. 12 КК України, віднесене до тяжких злочинів.

Потерпілою ОСОБА_10 було надано письмову згоду на укладення угоди від 29.08.2024, яка долучена прокурором до матеріалів кримінального провадження.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 424 та ч. 4 ст. 474 КПК України. Також обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені положеннями статті 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є шире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд зазначає, що узгоджена міра покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на п`ять років зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України відповідає вимогам закону, а отже ОСОБА_3 слід призначити визначене сторонами угоди покарання. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості злочинів та особистості обвинуваченого з врахуванням обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань судом не установлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема має право затвердити угоду.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Враховуючи ту обставину, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити положення ч. 7 ст. 128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

По даному кримінальному провадженню є процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово товарознавчої експертизи в сумі 1514,56 грн.

Вказані витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, оскільки обвинувачений визнається винним.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 24 липня 2024 року, на мобільний телефон марки «TECNO Spark 10 Pro» «8/128 Gb Starry Black» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

На підставі викладеного, та керуючись Кримінальним кодексом України, статтями 100, 174, 314, 373, 374, 376, 377, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 серпня 2024 року, укладену між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000664 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, понесені на залучення експерта в сумі 1514 гривень 56 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 24 липня 2024 року на мобільний телефон марки «TECNO Spark 10 Pro» «8/128 Gb Starry Black» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «TECNO Spark 10 Pro» «8/128 Gb Starry Black» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 , залишити у володінні останньої.

Вирок може бути оскаржений лише з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1