Справа № 274/7746/24 Провадження № 1-в/0274/1108/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя Мороко С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за поданням Бердичівського РВ філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 відносно засудженої:

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Никонівка Бердичівського району Житомирської області, є громадянкою України, здобула середню освіту, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

в с т а н о в и в:

До Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло подання Бердичівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 щодо засудженої ОСОБА_1 .

Прокурор, представник органу пробації в судове засідання не з`явились, від вказаних осіб до суду надійшли клопотання про проведення розгляду у їх відсутність.

Засуджена в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд подання органу пробації без її участі, подання підтримувала.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01.03.2024 ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнена від відбування покарання з випробуванням протягом 01 року іспитового стоку.

Вирок набрав законної сили 02.04.2024.

Засуджена перебуває на обліку в Бердичівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області як особа, яка відбуває покарання за вчинене діяння, з 18.04.2024.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Богунського районного суду м. Житомира від 01.03.2024 вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_1 вчинила у 2023 році 15.08.2023 щодо майна на загальну суму 575 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн (1342х2=2684).

На підставі вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_1 , на цей час не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого остання була засуджена за вище вказаним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23), щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

подання Бердичівського РВ філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засуджену ОСОБА_1 , від призначеного покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01.03.2024 у виді позбавлення волі на строк 05 років.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя С.В. Мороко