Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/372/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000462 від 31.08.2023, за апеляційною скаргою прокурора Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2024, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якимівка Маловисківського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , співмешкав без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючого механізатором в АСФГ "Подольське"

визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до положень ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника-адвоката ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скаргі з доповненням прокурор Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через мякість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Сторона обвинувачення вважає, що вирок суду не містить переконливого обґрунтування щодо можливості призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із одночасним застосуванням положень ст. 69, 75, 76 КК України.

Обвинувачений не сприяв розкриттю кримінального правопорушення, оскільки факт злочину було виявлено в ході проведення досудового розслідування, тобто жодних активних дій для розкриття злочину він не вчиняв.

Встановлена судом пом`якшувальна обставина, як активне сприяння розкриттю злочину не знайшла свого підтвердження.

Кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено та підтверджено в ході судового розгляду, що є елементом підвищеної суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину.

Судом не враховано, що в результаті дій обвинуваченого настали наслідки у вигляді смерті потерпілої.

Судом не враховано, що вчинений злочин пов`язаний з домашнім насильством.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

30 серпня 2023 року, близько 20:00 год., ОСОБА_7 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 перебували за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , та після вживання алкогольних напоїв, між ними виникла сварка на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ході якої у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_13 тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 , в той же день, 30.08.2023 близько 20:30 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні житлової кімнати будинку за вказаною адресою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з силою наніс два удари кулаком правої руки в ліву частину грудної клітки та живота ОСОБА_13 , спричинивши тим самим останній, згідно висновку судової медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді тупої травми органів живота з розривом селезінки, що супроводжувалося гострою крововтратою, тупої травми грудної клітки переломи 6,7,8,9,10 ребер зліва по середній пахвовій лініям без ушкодження пристінкової плеври з крововиливом в м`які тканини навколо переломів, які мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, в результаті яких 30.08.2023 близько 21:50 год. наступила смерть ОСОБА_13 Смерть потерпілої ОСОБА_13 настала від гострої крововтрати, в результаті тупої травми органів живота з ушкодженням селезінки, так вищевказані тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з безпосередньою причиною смерті ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідача, думку прокурорів, які просили вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок призначивши покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_12 , які просили доповнену апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Прокурор в апеляційній скарзі з доповненнями висловив свою незгоду з вироком суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. ст. 69, 75 та 76 КК України, тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Відповідно до положень ст. 50 КПК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Перевіряючи вирок суду в частині правильності призначеного обвинуваченому покарання апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції посилаючись на положення статей 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, особу обвинуваченого, який за місцем проживання в с. Якимівка згідно довідки Смолінської селищної ради характеризується виключно позитивно, проживає з дітьми: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у побуті характеризується як хороший батько, дуже любить своїх дітей і намагається, щоб у них було все як у інших дітей, діти теж дуже люблять свого батька і допомагають йому по мірі своїх можливостей. ОСОБА_17 працює в АСФГ "Подольське" механізатором, має підсобне господарство та присадибну ділянку. У громадському житті зарекомендував себе як працьовитий, товариський, ввічливий громадянин (а.п. 47). Обвинувачений ОСОБА_7 на диспансерних обліках у кабінетах нарколога та психіатра не перебуває (а.п 48-49). Має на утриманні трьох малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають на його утриманні (а.п.50-52, 47). За місцем роботи в АСФГ "Подольське", де працює трактористом з 14 березня 2022 року по даний час, ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно (а.п. 53).

Враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, яке виявилось в наданих показань обвинуваченим ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження, які суд визнав послідовні, вичерпні та правдиві, що відобразили обставини вчинення кримінального правопорушення, висловлював щирий жаль та осуджував таку свою поведінку, в залі судових засідань публічно вибачався за вчинене, вказував на готовність нести заслужене ним покарання. Активне сприяння розкриттю злочину зважаючи на те, що обвинувачений правдиво повідомляв органу досудового розслідування про всі відомі йому обставини у справі, під час його допитів та проведеним за його участю слідчого експерименту, зокрема і щодо характеру, кількості та локалізацію нанесених ним тілесних ушкоджень потерпілій, що також не заперечувалося прокурором в судовому засіданні. Тобто поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування була беззаперечно активною, та певним чином ініціативною.

Також судом першої інстанції визнано іншу пом`якшуючу обставину, а саме надання медичної допомоги потерпілій, що виражалося у вчиненні обвинуваченим активних дій, а саме переніс потерпілу до веранди, де було більш свіже повітря, тримав її на руках попереду себе, робив штучне дихання та масаж серця, вмивав водою, наказав старшій доньці ОСОБА_18 побігти до сусідки та викликати швидку медичну допомогу, оскільки знав, що на його рахунку та потерпілої не має коштів, та не зможе зробити це самостійно. Вказані обставини, окрім самого обвинуваченого підтвердила свідок ОСОБА_19 , яка під час допиту в судовому засіданні показала, що до неї прибігли діти обвинуваченого та сказали, щоб вона на прохання їх батька зателефонувала до фельдшера, "бо мамі стало погано, а папа нічого не може зробити", та коли свідок прибігла до них додому, побачила, що обвинувачений був разом з потерпілою на веранді, надавав їй допомогу, вмивав водою, робив штучне дихання та масаж серця, тримав її попереду себе, при цьому весь час повторював "дихай, дихай....". Коли приїхали фельдшер та констатувала смерть, він поїхав разом з тілом потерпілої до моргу.

Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних чи близьких відносинах.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Однак, відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наведені дані про особу обвинуваченого, які, як на час судового розгляду кримінального провадження, так і на даний момент суттєво знижують суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини в їх сукупності, дають підставу призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією норми КК України на підставі ст.69 КК України.

Крім того, на противагу доводів апеляційної скарги прокурора, вирішуючи питання про застосування при призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст.121 КК України положень ст.69 КК України, та призначення ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі суд першої інстанції також послався на дані, які характеризують особу обвинуваченого.

За правилами ст.75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів. Колегія суддів зауважує, що в даному конкретному випадку, суд першої інстанції належним чином проаналізувавши та врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_7 конкретні обставини кримінального провадження, дійшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність у діях ОСОБА_7 активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та надання медичної допомоги потерпілій не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Посилання прокурора про вчинення обвинуваченим домашнього насилля не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

У відповідності до матеріалів кримінального провадження малолітні діти не визнані потерпілими, та продовжують проживати з батьком. Органи досудового розслідування не вчинили ніяких дій для забезпечення безпеки дітей обвинуваченого. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь які відомості, які б свідчили про необхідність встановлення обмежувальних заходів, та чи були такі заходи застасовані під час досудового розслідування. Матеріали кримінального провадження містять відомості щодо належного виховання батьком дітей, прояв заботи та піклування. Стороною обвинувачення при розгляді справи в суді першої інстанції не порушувалось питання про застосування обмежувальних заходів до особи обвинуваченого у відповідності до вимог ст.91-1 КК України

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції достатньою мірою враховані дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчиненого кримінального правопорушення та пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в більшому розмірі, в межах ч.2 ст.121 КК України та без застосування ст.69 КК України. Звільнення обвинуваченого судом від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим, а також таким, що є можливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Доповнену апеляційну скаргу прокурора Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2024, стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України без зміни.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4