У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000726.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.09.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, захисник зазначає, що ним лише 30.07.2024 р. укладений договір про надання правової допомоги підозрюваному ОСОБА_5 , і, 02.08.2024 р. отримано копію оскаржуваної ухвали слідчого судді, у зв`язку з тим, що ним не було відомо мотиви прийнятого рішення вважає, що є підстави для поновлення строку.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не має намірів переховуватись від органів досудового розслідування, не може впливати на свідків або потерпілих, так як вказані особи вже надали свої показання слідчому. Ризик знищення речей чи документів спростовується тим, що всі речові докази виявлені та вилучені органом досудового розслідування. Інші наведені слідчим ризики є формальними та нічим не підтвердженими.

Захисник вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, у виді цілодобового домашнього арешту, зважаючи на те, що останній, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, сім`ю, міцні соціальні зв`язки, працює, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, має хронічні захворювання.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділенням Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000076, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.07.2024 р. приблизно о 00.40 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин внаслідок словесної перепалки, яка переросла у бійку між ними, діючи з мотивів особистої неприязні до потерпілого, з метою позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх карність, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, витягнув зі своєї кишені ніж та тримаючи його в правій руці, умисно наніс один удар в грудну клітину, в область життєво важливих органів ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у виді проникаючого поранення грудної клітини зліва, з пораненням лівої легені та один удар непроникаючого поранення у виді колото-різаної рани поперекової області зліва. Однак свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_5 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий ОСОБА_10 , залишаючись у свідомості та маючи можливість вчиняти активні дії, відійшов від ОСОБА_5 та почав кликати про допомогу, повідомивши ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про отримання ножових поранень. В свою чергу ОСОБА_5 , злякавшись, що він може бути затриманий за скоєний ним особливо тяжкий злочин, залишив місце події, не виконавши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а потерпілий ОСОБА_10 доставлений до КНП «Первомайська ЦРЛ», де йому було надано первинну медичну допомогу

19.07.2024 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше не судимий, має постійне місце мешкання міцні соціальні зв`язки, працює, доведення прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин.

При цьому, законом не визначено переліку підстав, за наявності яких, строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання, має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що ухвала слідчим суддею постановлена 20.07.2024 р., за участю захисника ОСОБА_12 , строк її оскарження становить до 25.07.2024 р., проте апеляційна скарга подана захисником ОСОБА_6 05.08.2024 р., тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

У правових висновках, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, справа № 461/1434/18 від 27.05.2019 р., звернуто увагу на те, що у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

За наведених обставин, оскільки захиснику ОСОБА_6 , який уклав договір про надання правової допомоги ОСОБА_5 лише 30.07.2024 р., та отримав копію судового рішення 02.08.2024 р., не був обізнаний з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, на що й послався мотивуючи своє клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення права на оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за можливе поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.07.2024 р.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. ст. 115 КК України.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів огляду місця події від 19.07.2024 р. у дворі будинку АДРЕСА_2 , допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , огляду місця події від 19.07.2024 р. у дворі будинку АДРЕСА_3 та інші матеріали кримінального провадження, є достатніми щоб вказувати на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення зазначеного у повідомлення про підозру.

При цьому, на даному етапі провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 р. суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик можливого переховування від слідства та суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Зважаючи на дані про особу підозрюваного, який за місцем мешкання характеризується посередньо та обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, який є умисним, вчиненим у дворі будинку, де проживає підозрюваний, при цьому, свідками подій була невизначена кількість осіб, які ще не допитані органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати про можливість незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків кримінального правопорушення, а відтак ризик незаконного впливу на свідків є доведеним.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, не є підставою для зміни обраного запобіжного заходу, і, як наслідок, скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3