Справа № 526/4031/24
Провадження № 1-в/526/75/2024
У Х В А Л А

13 листопада 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Гадяч матеріали за поданням начальника Миргородського РВ ФДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення від покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пилиповичі, Бородянського району, Київської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2024 року до Гадяцького районного суду надійшло подання начальника Миргородського РВ ФДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком Київського районного суду м.Полтави від 29.02.2024 року на підставі частини 2 статті 74 КК України в якому просить вирішити питання про приведення вироку Київського районного суду м. Полтави Полтавської області від 29.02.2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. стосовно засудженого ОСОБА_5 та звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, яке завдало матеріальну шкоду на суму меншу ніж 3028 грн. відповідно положень ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти звільнення засудженого від покарання у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Начальник Миргородського РВ ФДУ «Центр пробації» ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про розгляд подання без їх участі.

Розглянувши матеріали подання, дослідивши особову справу, вислухавши думку прокурора, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Миргородського РВ ФДУ «Центр пробації» в Полтавській області з 08.04.2024 перебуває на виконанні вирок Київського районного суду м. Полтави від 29.02.2024 року відносно ОСОБА_5 .

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 29.02.2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді у виді п`яти років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до органів з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання та роботи. Вирок набрав законної сили 02.04.2024.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_5 09 січня 2024 року вчинив кримінальне правопорушення, його дії кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ТОВ «Фудком» матеріальних збитків на суму 1454,06 грн.

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 3 ст. 4 КК України - часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення" та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн.

Відтак, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст.5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_5 діяння у 2024 році, за яке він засуджений, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України становить 3028 грн (3028х2=1514).

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Київського районного суду м. Полтави від 29.02.2024 року засуджений за крадіжки майна на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України, застосувавши принцип зворотної дії закону в часі.

Керуючись ст. 4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, суд

п о с т а н о в и в:

подання начальника Миргородського РВ ФДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення від покарання ОСОБА_5 - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 29.02.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуюча: ОСОБА_1