Справа № 733/859/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/809/24
Категорія - ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000576 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Горлівка Донецької області, житель АДРЕСА_1 , не одружений, не працює, раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.1 ст.309 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- ч.2 ст.307 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією 1/2 частки належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією 1/2 частки належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання - з 25 червня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4462,12 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 14 червня 2021 року близько 14:00 год, ОСОБА_10 , який був залучений в якості покупця для проведення оперативної закупки (легендована особа), прибув до будинку за місцем проживання ОСОБА_8 , що розташований по АДРЕСА_1 , де останній, умисно, з корисливих мотивів, шляхом збуту наркотичного засобу, домовився з ОСОБА_10 про продаж наркотичного засобу, дійшовши згоди щодо вартості та обсягу наркотичного засобу. У подальшому ОСОБА_8 , діючи з умислом, спрямованим на збут наркотичного засобу, спільно з ОСОБА_10 прибули до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 1000 грн передав ОСОБА_10 поліетиленовий пакет із вмістом всередині подрібненої речовини рослинного походження коричнево-зеленого кольору, яка згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/125-21/5333-113-НЗПРАП від 18.06.2021, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 44,787 г, чим завершив виконання єдиного умислу, направленого на збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

25 червня 2021 року, в період часу з 17:00 год до 18:00 год, ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, збув ОСОБА_10 , який був залучений в якості покупця для проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 1000 грн поліетиленовий пакет із вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/125-21/6131-НЗПРАП від 26.07.2021, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 27,1 г.

Крім цього, у невстановлений у ході досудового розслідуванням час, ОСОБА_8 , на території Прилуцького району, знайшов дикорослі рослини роду «Коноплі», від яких відірвав гілки, та які, сприймаючи як наркотичних засіб, переніс до будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де висушив їх та зберігав. 25 червня 2021 року, в період часу з 19:03 год по 19:50 год, в АДРЕСА_1 , в господарчому приміщенні на території вказаного господарства під час проведення санкціонованого обшуку ОСОБА_8 видав речовину рослинного походження зеленого кольору. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/125-21/6131-НЗПРАП від 26.07.2021, надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження, яка вилучена під час проведення санкціонованого обшуку, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину відповідно становить 237,2 г.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікацію його дій, просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити його підзахисному покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна; за ч.1 ст.309 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. Послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Зокрема, судом не було враховано, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого не оспорюються.

Положеннями ст.ст.50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому ч.2 ст.307 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, а тому доводи про суворість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту і пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4