Справа № 372/5458/24
Провадження № 1-кп-380/24
В И Р О К

іменем України

07 листопада 2024 року Обухівський районний суд Київської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Обухів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001546 від 14.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без постійного місця реєстрації, який фактично на момент затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В

13.08.2024 ОСОБА_4 перебував в домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_6 , де спільно вживали алкогольні напої.

13.08.2024 близько 23 год. 30 хв., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах, який переріс у бійку.

В ході бійки ОСОБА_4 діючи умисно, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків, дістав з під подушки ніж та завдав останньому два удари ножем в область тулубу, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва, згорненого гематораксу лівої плевральної порожнини, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та непроникаючу сліпу колото-різану рану грудної клітки справа, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Провина обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України доводиться наступними доказами.

Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 121 КК України визнав, фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив, просив врахувати, що на даний час щиро кається, вибачився перед потерпілим ОСОБА_6 в залі судового засідання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають із показаннями обвинуваченого. Так, ОСОБА_6 показав, що за місцем його проживання: АДРЕСА_1 він із ОСОБА_4 протягом дня 13.08.2024 року вживали алкогольні напої, ввечері між ними сталася сварка, яка переросла в бійку, в ході якої обвинувачений наніс йому удар ножем в область лівої частини грудної клітини. Після отриманого удару ножем він впав та попросив викликати йому швидку, обвинувачений надав йому допомогу, затиснувши рану тканиною та викликав медичну допомогу. На даний час він пробачив обвинуваченого ОСОБА_4 , не вважає його людиною, яка представляє загрозу для оточуючих, це був єдиний випадок фізичного насильства за 2 роки їхнього близького спілкування та просив суд не призначати покарання, пов`язане із позбавленням волі.

Висновок судово-медичного експерта № 125 від 18.09.2024 року містить опис тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_6 , дату їх спричинення та ступінь їх тяжкості, які відображені в пред`явленому ОСОБА_4 обвинуваченні.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку учасники позбавляються права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Зокрема, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого судового розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що провина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведена, дії кваліфіковані вірно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, намагання обвинуваченого одразу виправити завдану потерпілому ОСОБА_6 шкоду, яка полягала не тільки в оперативному виклику швидкої допомоги, а й у наданні ним безпосередньо першої медичної допомоги, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має видимі вади здоров`я у вигляді утрудненого пересування, позицію потерпілого, який наполягав в суді на призначенні покарання, не пов`язаного із позбавленням волі та позитивно характеризував обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Суд також враховує роз`яснення, наведене у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, згідно якого окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. При цьому категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Суд вважає із врахуванням вищевказаного доцільним застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України, призначивши максимальний розмір іспитового строку.

На підставі сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 121 КК України. Саме таке покарання буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим кримінальним правопорушенням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід скасувати в зв`язку із призначенням покарання із застосуванням іспитового строку.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373-376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Зарахувати на підставі ст. 72 КК України в строк призначеного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 14 серпня 2024 року по 07 листопада 2024 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за виконанням вироку щодо ОСОБА_4 покласти на Обухівський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, негайно звільнівши ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Речові докази - кухонний ніж, теніску, шорти - знищити; телефон марки «Реалме», модель 23028RN4DG та сім карту НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя