Справа №705/5750/24
1-в/705/516/24 УХВАЛА
07 листопада 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року,
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням, в якому просив переглянути вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2023 у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив його клопотання задовольнити та у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ переглянути вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2023 та пом`якшити йому покарання.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого.
Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 25.05.2023, більш суворим за новим вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання обраховується з 25.05.2023.
Відповідно до вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 14.09.2023, за яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України було призначено за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 25.05.2023, більш суворим за новим вироком, ОСОБА_3 був засуджений до 5 років 1 місяця позбавлення волі за вчинення 20.03.2023 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким заподіяно шкоду потерпілим на суми 4050 грн. та 1100 грн. Злочин вчинений за кваліфікуючих ознак: вчинений повторно та вчинений в умовах воєнного стану.
Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Судом встановлено, що кримінальна караність діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року, а також кримінальна караність діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року не усунута.
Крім того, у судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив суд пом`якшити йому покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2023, оскільки за цим вироком він засуджений за два злочини, один з яких це вчинення крадіжки на суму 1100 гривень. Судом встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2023 ОСОБА_3 засуджений за один епізод крадіжки, вчинений 20.03.2023 з викраденням двох мобільних телефонів, які належали двом різним особам, тим самим спричинив шкоду потерпілим на суми 4050 грн та 1100 грн.
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2023 призначене ОСОБА_3 покарання за вказаний злочин у вигляді 5 років позбавлення волі, що є мінімальним за вказаний злочин.

Враховуючи викладене вище, суд вважає що правових підстав для перегляду вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2023 та пом`якшення покарання ОСОБА_3 немає, тому клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1