Провадження №11-кп/801/705/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000961, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.06.2023 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 та представника цивільного відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» - адвоката ОСОБА_12 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Кам`янка Літинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_13 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави понесені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень.

Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» на користь потерпілої ОСОБА_9 113128 (сто тринадцять тисяч сто двадцять вісім) гривень 44 копійки у відшкодування майнової шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_9 100000 (сто тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» та ФОП ОСОБА_13 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_9 процесуальні витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Вирішено питання про забезпечення заходів кримінального провадження у виді арешту майна, а також долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_8 27 червня 2023 року близько 10 години 10 хвилин, керуючи технічно-справним автобусом марки «Богдан А-09202», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Немирівське шосе, в напрямку виїзду з міста Вінниці, в момент об`єктивної появи в полі його зору перешкоди для руху у вигляді автомобіля марки «ГАЗ 53», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_14 , який стояв біля правого краю проїзної частини у попутному напрямку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого, не дотримавшись безпечного інтервалу, з необережності, допустив зіткнення з задньою частиною вищезазначеного транспортного засобу. В результаті даного зіткнення автомобіль «ГАЗ 53» перемістився по інерції за межі проїзної частини, де відбувся вторинний наїзд на перешкоду у вигляді дерева.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автобуса «Богдан А-09202»:

ОСОБА_15 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 627 від 18.09.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: «різані рани підборіддя, садна правої половини обличчя, закрита травма грудної клітки - переломи 7-9 ребр зліва, перелом остистого відростка Th 3 хребця, закритий задній травматичний вивих правого стегна, закритий перелом обох гілок лівої лобкової кістки, відкритий уламковий перелом (діафізу) правої великогомілкової кістки в нижній третині з незначним зміщенням, забійна рана лівої гомілки», які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлись небезпечними для життя в момент заподіяння;

ОСОБА_16 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 483 від 17.07.2023 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого крайового перелому заднього краю правої великогомілкової кістки з незначним зміщенням, садна верхньої третини правої гомілки, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я;

ОСОБА_17 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 581 від 18.09.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням, синця з набряком м`яких тканин на лівій кисті, синця та садна на лівій гомілці, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102- 21/14565-ІТ від 21.08.2023 в ситуації, яка склалася, в діях водія автобуса марки «Богдан А-09202» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

За вищевикладених обставин водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».

Порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2024 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить в цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за пред`явленим обвинуваченням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, звільнивши останнього від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України з одночасним покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Апеляційна с карга мотивована тим, що не призначивши додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд не врахував обставини кримінального правопорушення (суттєві порушення низки вимог ПДР України), а також наслідки дорожньо-транспортної пригоди отримання кількома особами тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також те, що під час згаданої пригоди до медичних закладів загалом потрапили 15 осіб. Окрім цього прокурор вказує, що судом у вироку не зазначено початок обчислення іспитового строку.

У апеляційній скарзі представника цивільного відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» - адвоката ОСОБА_12 ставиться питання про скасування вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_18 до страхової компанії через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Просить в цій частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що потерпілою (цивільним позивачем) не доведено належними доказами витрати на лікування, а в частині вирішення питання про стягнення моральної (немайнової) шкоди суд вийшов за межі відшкодування такої, визначеної ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника цивільного відповідача, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає засадам призначення покарання.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_10 також заперечили проти задоволення апеляційної скарги цивільного відповідача, а щодо апеляційної скарги прокурора покладались на розсуд суду.

Представник цивільного відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» - адвокат ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, що відповідно до положень ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, натомість апеляційну скаргу представника цивільного відповідача необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості (є явно несправедливим) суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018 (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як убачається з вироку, суд, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України в межах санкції частини статті дійшов висновку про можливість непризначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено можливість призначення особі покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Отже призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у даному випадку віднесено до дискреційних повноважень суду, проте, як і основне покарання, прийняття рішення про призначення чи непризначення додаткового покарання, судом має бути належним чином умотивоване.

Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Необхідно також врахувати що позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткове покарання має бути призначене за умови, що з урахуванням характеру злочину вчиненого з заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права займатися певною діяльністю.

З цього питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04.09.2023 (справа №702/301/20) зробила висновки про те, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК України, і полягає у забороні керувати транспортними засобами. Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК України. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом. Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

У цьому провадженні установлено, що ОСОБА_8 на даний час виповнилось майже 69 років, та при цьому він на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортними засобами (працював водієм здійснюючи пасажирські перевезення). При цьому обвинуваченим порушено низку правил дорожнього руху, з-поміж іншого п. 13.3 ПДР України (недотримання безпечного інтервалу), що очевидно пов`язане з віковими особливостями особи. Також внаслідок кримінального правопорушення тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості (середньої та тяжкі тілесні ушкодження) отримали три особи та при цьому до медичних закладів для надання допомоги загалом потрапили 15 осіб.

Таким чином обставини вчинення кримінального правопорушення (характер порушень правил дорожнього руху), дані про особу винного (вік) та наслідки злочину вказують на те, що непризначення у даному випадку додаткового покарання у виді позбавленням права займатись певною діяльністю (керувати транспортними засобами) не забезпечить відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а відтак таке додаткове покарання має бути призначено в межах санкції частини статті закону про кримінальну відповідальність.

Таке неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) у даному випадку потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 та п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України тягне за собою скасування вироку в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Частиною першою статті 129 КПК України установлено, що під час ухвалення обвинувального вироку, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити підстави для задоволення цивільного позову або відмови в ньому, залишення його без розгляду.

Так, розмір стягнутої з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» судом майнової (матеріальної) шкоди в розмірі 113128 (сто тринадцять тисяч сто двадцять вісім) гривень 44 копійки повністю підтверджено доданими до позовної заяви письмовими доказами (т. 1, а. п. 53-111, 154-172). Також судом належним чином обґрунтовано стягнення з відповідача 5000 (п`яти тисяч) гривень моральної шкоди.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» - адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000961, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.06.2023 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Початок іспитового строку рахувати з дня постановлення вироку апеляційним судом.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: