Провадження №1-в/337/178/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2024 року за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 в порядку статті 479-2 КПК України про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 за епізодом за ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна відповідальність.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про повернення клопотання захиснику для звернення до місцевого суду, в межах якого виконується вирок, у зв`язку із тим, що питання, яке просить вирішити захисник, має розглядатись судом в порядку статей 537, 539 КПК України, а не ст.479-2 КПК України, на яку посилається захисник.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, вважає, що його клопотання має бути розглянуто саме в порядку статті 479-2 КПК України.

Судом встановлено, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований у АДРЕСА_1 ), визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; за ч.4 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Йому призначено покарання:

- за ч.4 ст.185 КК у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.186 КК у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч.4 ст.185 КК України те, що він 28.04.2023 року приблизно о 17 годині 37 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно таємно з корисливих мотивів, у період воєнного стану в Україні, перебуваючи на території гаражного кооперативу «Сокіл-2» за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 проводить прибирання свого автомобіля, з гачку на стіні гаражу за № НОМЕР_1 таємно викрав належне потерпілому майно, а саме барсетку вартістю 333,33 грн., в якій знаходився гаманець вартістю 102,50 грн., в якому знаходились грошові кошти у сумі 200 грн., а також банківські картки, які не мають матеріальної цінності для потерпілого. Після чого покинув місце події, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 635,83 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.05.2024 року вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 залишений без змін.

09 серпня 2024 р. набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином вартість майна, за викрадення якого був засуджений ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України складає 635,83 грн., що є меншим за розмір, визначений законом.

Згідно положень статті 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Стаття 479-2 КПК України відноситься до глави 36-1 КПК України «Кримінальне провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність» та регламентує порядок судового розгляду кримінального провадження.

Проте, кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 закінчено постановленням вироку, який переглядався апеляційним судом та набрав законної сили. У зв`язку із цим клопотання захисника не підлягає розгляду за правилами статті 479-2 КПК України.

Суд вважає, що клопотання захисника має вирішуватись за правилами пункту 13 статті 537 КПК України, яка передбачає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

При цьому, згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Як видно із клопотання, ОСОБА_5 утримується у ДУ «Солонянська виправна колонія №21», яка територіально знаходиться за межами Хортицького району м. Запоріжжя.

У зв`язку із викладеним, суд вважає, що клопотання захисника має розглядатись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2024 року, яким ОСОБА_5 був засуджений за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.74 КК України, ст.479-2, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_4 повернути захиснику для звернення до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали оголошений 21.11.2024 року о 16-00 годині.

Суддя: ОСОБА_1