Справа № 739/2016/24
Провадження № 1-в/739/72/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представникаУВП №31 - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про приведення вироку Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року, яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частиною другою статті 289 КК України, із застосуванням статті 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що його було засуджено за частиною другою статті 185 КК України за викрадення майна на суму 1 375 грн. 00 коп. що менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто суми, яка встановлена вказаним вище законодавством для дрібної крадіжки.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 в режимі відеоконференції своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні висловився за задоволення клопотання та приведення вироку суду відносно засудженого у відповідність до закону №3886-ІХ, оскільки вартість викраденого ним майна на момент вчинення крадіжки не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник УВП №31 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши засудженого, прокурора та представникаУВП №31, дослідивши матеріали, додані до подання та особову справу засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частиною другою статті 289 КК України та призначено покарання: за частиною другою статті 185 КК України у виді арешту на строк 5 місяців, за частиною другою статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

За змістом вироку ОСОБА_5 за частиною другою статті 185 КК України було визнано винним у вчиненні крадіжки 20 листопада 2017 року на суму 1 375 грн. 00 коп.

З 03 листопада 2023 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавленні волі в ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31» згідно вироку суду від 23 травня 2018 року.

Суд зазначає, що законодавство України розмежовує крадіжку, як кримінально каране діяння, відповідальність за яку передбачена статтею 185 КК України та дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, відповідальність за яке передбачена статтею 51 КУпАП.

Так, згідно частини третьої статті 51 КУпАП (в редакції на час вчиненні засудженим інкримінованого йому діяння) передбачалося, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно пункту п`ятого підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу визначено податкову соціальну пільгу у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Отже, на час вчинення засудженим ОСОБА_5 у 2017 році інкримінованого йому діяння, за яке він засуджений за частиною другою статті 185 КК України, крадіжка кваліфікувалася як злочин у випадку, якщо вартість викраденого перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що встановлювався на рівні податкової соціальної пільги, яка дорівнювала 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленої на 01 січня 2017 року, тобто становила 160 грн. 00 коп. (1600 грн. х 50%) х 0,2).

Якщо ж вартість викраденого становила 0,2 прожиткових мінімуми, або менше, то таке діяння кваліфікувалося як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року (далі - Закон України №3886-IX), яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Так, частиною першою статті 51 КУпАП (в редакції Закону України №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При цьому частиною другою статті 51 КУпАП (в редакції Закону України №3886-IX) встановлено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з 09 серпня 2024 року крадіжка кваліфікується як злочин у випадку, якщо вартість викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що встановлювався на рівні податкової соціальної пільги, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленої на 01 січня відповідного року. При цьому у разі, якщо вартість викраденого майна менша вказаного розміру, то відповідні дії не є кримінально караними і за їх вчинення може наставати відповідальність за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

Як з`ясовано судом ОСОБА_5 20 листопада 2017 року вчинив крадіжку на суму 1375 грн. 00 коп., яка на той час перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, однак не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що для кваліфікації кримінальних правопорушень становило 1 600 грн.

Частиною шостою статті 3 КК України передбачено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається, законом України №3886-IX було внесено зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого крадіжка, предметом якої було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого визначений відповідно до підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту п`ятого підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, перестала бути кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена статтею 185 КК України.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною першою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки після внесення змін законом України №3886-IX до законодавства України про адміністративні правопорушення діяння, вчинене ОСОБА_5 , перестало буди кримінально караним, положенням даного закону, як такі, що скасовують кримінальну протиправність діяння, мають зворотну дію в часті, тобто поширюються на засудженого ОСОБА_5 , який вчинив відповідне діяння до набрання таким законом чинності.

Частиною другою статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин засудженого ОСОБА_5 необхідно звільнити від покарання у виді арешту на строк 5 місяців, призначеного вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, на підставі частини другої статті 74 КК України як особу, що засуджена за діяння, караність якого законом усунута.

При цьому необхідно продовжити відбування засудженим ОСОБА_5 покарання, призначеного вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Отже, подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369-372, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити від покарання у виді арешту на строк 5 місяців, призначеного вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, на підставі частини другої статті 74 КК України як особу, що засуджена за діяння, караність якого законом усунута.

Продовжити відбування засудженим ОСОБА_5 покарання, призначеного вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копії ухвали вручити учасникам справ та надіслати до ДУ «Новгород-Сіверського УВП №31» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у вказаний строк з моменту отримання нею копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 00 хв. 10 вересня 2024 року.