УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024 Справа №607/10782/24 Провадження №1-кп/607/1511/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000647 від 08 березня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, працюючого менеджером по роботі з пайовиками в ТОВ «Західний Буг», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2024 року близько 07 год. 27 хв. водій ОСОБА_5 , керував технічно-справним автомобілем Renault Sandero р.н. НОМЕР_1 та рухався лівою смугою для руху вул. Микулинецька м. Тернополя, зі сторони м. Велика Березовиця у напрямку вул. Торговиця. Наближаючись до регульованого сигналом світлофора пішохідного переходу, який знаходиться навпроти буд. АДРЕСА_2 і який позначений дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України) та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» ПДР України.

Під час руху водій ОСОБА_5 , не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 12.3, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, які зобов`язували його у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху і під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В цей час, в межах вищезазначеного регульованого сигналом світлофора пішохідного переходу рухалася пішохід ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину дороги зліва-направо відносно руху автомобіля Renault Sandero р.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР України, а також внаслідок грубого порушення вимог п. 8.7 ґ) водій ОСОБА_5 , не забезпечив безпеку дорожнього руху та наближаючись до вищевказаного регульованого сигналом світлофора пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_4 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб раніше, ніж пішохід досягне місця наїзду і там самим уникнути наїзду на неї, проїхав на забороняючий рух жовтий сигнал світлофора в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 передньою лівою частиною автомобіля Renault Sandero р.н. НОМЕР_1 в межах пішохідного переходу.

У результаті наїзду транспортним засобом пішохід Турчин 1.1. отримала тілесні ушкодження у виді: синця лівої тім`яної ділянки волосистої частини голови, ділянки лівого колінного суглоба, обох гомілок, закритий перелом великого горбика правої плечової кістки, які супроводжувались тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 8.7 ґ), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди із зазначеними наслідками водій ОСОБА_5 в порушення вимог п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР України, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР України, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості не вжив зазначених заходів та не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР України, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, у лікувальному закладі не повідомив своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і не повернувся на місце пригоди, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не записав прізвища та адреси очевидців, не чекав прибуття поліцейських, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди, а втік з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі Renault Sandero р.н. НОМЕР_1 .

Тим самим, обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого із потерпілим.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечила щодо закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України. Окрім цього, вказала, що шкода завдана злочином їй відшкодована, а тому претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого вона не має.

В судовому засіданні прокурор не заперечив проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, та закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 4 ст. 286 КПК України, передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення може бути здійснено судом за клопотанням сторони кримінального провадження в ході судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В силу вимог ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до категорії нетяжких.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги те, що обвинувачений не має судимості, щиро розкаявся, відшкодував потерпілій завдану шкоду та примирився з нею.

Таким чином, наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 46 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Також, підлягає скасуванню арешт, накладений на автомобіль марки Renault Sandero, р.н. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ», згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2024 року, який частково скасований згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2024 року.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

У зв`язку з тим, що в кримінальному провадженні проводились судові експертизи та з врахуванням позиції колегії ККС ВС, висловленій у постанові від 29 вересня 2021 року по справі №342/1560/20 щодо вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових експертиз згідно з положеннями ст. 124 КПК України.

На підставі ст. 46 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ч.4 ст. 286, ч.3 ст. 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження №0000647 від 08 березня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки Renault Sandero, р.н. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ», згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2024 року, який частково скасований згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2024 року.

Речові докази: автомобіль марки Renault Sandero, р.н. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, залишити у розпорядженні ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ».

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 21 березня 2024 року № СЕ-19/120-24/3128-ІТ в розмірі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 48 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 21 березня 2024 року № СЕ-19/120-24/3127-ІТ в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 коп.; судової фототехнічної експертизи від 11 квітня 2024 року № СЕ-19/120-24/3496-ФП в розмірі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 80 коп., судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 26 квітня 2024 року № СЕ-19/120-24/4811-ІТ в розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 коп., всього на загальну суму 16 281 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят одну) гривню 52 копійки.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1