Провадження №11-сс/801/768/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000043 внесеного до ЄРДР 24.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за клопотанням слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гусь-Хрустальний російської федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 14 години 00 хвилин 23 листопада 2024 року, без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и в :

Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000043 внесеного до ЄРДР 24.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_8 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №61 від 18.04.2023 року, майора ОСОБА_8 призначеного на посаду начальника групи безпеки військової служби, та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, строк дії якого продовжено по теперішній час.

Крім того, цього ж дня Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Майор ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Статтею 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що розподіл часу у військовій частині протягом доби та протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким установлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання та побуту особового складу підрозділів, штабів.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України начальник групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 03.10.2023 майор ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 15.10.2023, коли самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 майор ОСОБА_8 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

ОСОБА_8 ,не зважаючи на відкриту збройну агресії росії, нехтуючи присягою, демонструючи неповагу до держави та інших військовослужбовців, які захищають незалежність, територіальну цілісність та суверенітет України, здійснив ганебний вчинок, що призводить до підриву бойової готовності Збройних Сил України, що полягає в неукомплектованості підрозділів особовим складом та, відповідно, знижені його бойового вишколу і злагодженості; підриві у військовослужбовців віри у верховенство закону, статутів Збройних Сил України, міцність військової дисципліни і устоїв справедливості в лавах Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинене в умовах воєнного стану.

25.09.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_8 запобіжний у захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 14 години 00 хвилин 23 листопада 2024 року, без визначення розміру застави.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, наявність у підозрюваного судимості за вчинення злочину проти власності.

Захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Вимоги мотивує тим, що наявність ризиків, на які зробив посилання прокурор, а саме передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, належними доказами не підкріплені.

У повідомленні про підозру, що було вручено ОСОБА_8 25.09.2024 року, зазначено, що він ухилився від проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 у період з 03.10.2023 року по 15.10.2023 року. Суд не звернув уваги на ту обставину, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2023 року № 294, майора ОСОБА_8 , помічника начальника зв`язку відділення зв`язку та інформаційних систем штабу військової частини НОМЕР_1 , наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 05.12.2023 р. № 502 звільненого з займаної посади з призупиненням військової служби з 06 липня 2023 року, виключити із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 . А тому стверджувати, що ОСОБА_8 ухилявся від проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 немає жодних підстав.

Повідомлення про підозру є безпідставним та незаконним.

Відсутні підстави вважити, що ОСОБА_8 намагається втекти та ухилитися від кримінальної відповідальності. Адже його затримали 24 вересня 2024 року о 14 год. на блок посту Велика Михайлівка, Одеської області (а проживає він в м. Одеса). Протоколу про затримання не складали, на наступний день доставили в м.Вінницю, де працівниками ДБР уже був складений протокол про затримання, але із зазначенням дати затримання 25.09.2024 року, 14 год. 10 хв. Тобто затримання ОСОБА_8 було здійснено протизаконно. Слідчий суддя вказану обставину проігнорував.

Крім того, просить врахувати, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2013 року народження. ОСОБА_8 являється інвалідом Армії, 2 групи ;

Наказом командувача (а.8 військового квитка) N? 148 від 22.08.2019 року його звільнено у запас за ст. 26 ч.5 п.2 пп.»б» ( за станом здоров`я).

Він добровільно уклав контракт про проходження військової служби на 3 роки, але з обмеженнями - проходити військову службу лише на території м.Одеси та Одеської області.

ОСОБА_8 перевели проходити військову службу у АДРЕСА_3 , без його згоди. Він відповідним чином реагував на незаконне переведення, а саме подав рапорт 22.09.23 p.

ОСОБА_8 на протязі багатьох років сумлінно проходив службу у Національній гвардії України, має ряд відзнак.

Заслухавши головуючого суддю, підозрюваного ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, думку прокурора Клим" ОСОБА_10 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000043 внесеного до ЄРДР 24.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий звернулась до місцевого суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було задоволено оскаржуваною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи положення ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5частини першої цієї статті, а саме : тримання під вартою.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та про існування ризиків, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та не викликає сумнівів.

Також слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому суд першої інстанції врахував особу підозрюваного ОСОБА_8 ,який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, раніше не судимий та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з положеннями ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»)

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п.76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п.п.23-24).

Беручи до уваги вищевказану практику ЄСПЛ, а також вимоги ст.183 КПК України, яка наділяючи слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно визначення застави, водночас зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, являється інвалідом АДРЕСА_4 групи ; добровільно уклав контракт про проходження військової служби, має ряд відзнак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 у даному випадку можливо визначити заставу.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з вимог п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу сторони захисту слід частково задовольнити, а ухвалу місцевого суду - скасувати, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 КПК України, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 14 години 00 хвилин 23 листопада 2024 року, без визначення розміру застави, - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гусь-Хрустальний російської федерації, громадянина України , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 14 години 00 хвилин 23 листопада 2024 року.

Визначити заставу у 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 146 000 (сто сорок шість тисяч) гривень.

В разі внесення застави на ОСОБА_8 покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4