ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2085/24
Провадження №1-кс/477/986/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

03 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000457 від 06 серпня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, такого, що народився в м. Херсоні, з базовою середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого, проживаючого в по АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року старший слідчий СВ ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000457 за частиною другою статті 286 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000457 від 06 серпня 2024 року за фактом спричинення 05 серпня 2024 року тілесних ушкоджень ОСОБА_8 від яких останній помер з попередньою кваліфікацією за частиною другою статті 286 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 13 вересня 2024 року на підставі пункту 3 частини першої статті 276, частини першої статті 278 КПК України ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 після вчинення інкримінованого йому злочину залишив місце свого проживання та на виклики до органу досудового розслідування, не прибуває, за повістками слідчого не з`являється, місце його перебування невідомо.

Враховуючи, що місце перебування підозрюваного невідоме постановою слідчого у цьому кримінальному провадженні від 17 вересня 2024 року підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено в розшук, а досудове розслідування зупинено.

Зазначені обставини вказують на те, що ризик переховування підозрюваного є досить реальним.

Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, вчинив протиправні дії в період перебування у статусі обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді у суді, що вказує на високу ймовірність вчинення ним іншим злочинів та підтверджує наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

З урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_7 постановою слідчого від 17 вересня 2024 року був оголошено в розшук, а досудове розслідування відносно нього зупинено, слідчим ОСОБА_3 , одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , також було подано клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 23 вересня 2024 року задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У свою чергу, розгляд клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відкладено до закінчення строку дії ухвали або затримання його та/або приводу до суду.

Відповідно до повідомлення уповноваженої особи ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, що надійшло до суду 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_7 02 жовтня 2024 року затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 23 вересня 2024 року та 03 жовтня 2024 року доставлений до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 підтримала клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила його задовольнити, указувала про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, та вважав можливим застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000457, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 06 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 05 серпня 2024 року, близько 20.00 год., ОСОБА_7 в порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував автомобілем марки «ВА3-2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у технічно справному стані, у світлий час доби, за відсутності опадів рухався по ґрунтовій дорозі, яка розташована через одне поле, паралельно автодорозі М-14 «Одеса - Мелітополь- Новоазовськ», ліворуч відносно напрямку руху від міста Миколаєва в напрямку міста Херсона, між селищем Полігон та селом Миколаївське Миколаївського району Миколаївської області.

Рухаючись по вказаній дорозі по напрямку до міста Херсону, водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху ліворуч не впевнися, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки для інших учасників дорожнього руху, змінив напрямок руху у вказаному напрямку де у той час стояв автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вжив заходів для безпечного його об?їзду та, недотримавшись безпечного бокового інтервалу із вказаним автомобілем під час виконання маневру, допустив зіткнення із його задньою лівою частиною кузову. Внаслідок зіткнення між транспортними засобами задня частина кузову автомобіля марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , посунулася по напрямку вектору удару, тобто, зліва направо відносно своєї передньої частини кузову та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перебував з правої сторони автомобіля марки «ВАЗ 2107».

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла у вигляді; забою нижньої третини живота та тазових органів з крововиливами в м?які тканини та переломами кісток тазу, перелому правої ліктьової кістки, гематоми правого стегна з утворенням кишені, яка супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею, ускладнилась шоком від яких загинув на місці пригоди (через 4-6 годин).

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_7 , вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв?язку з наслідками, що настали.

За викладених обставин, вищевказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за частиною другою статті 286 КК України.

За матеріалами клопотання вбачається, що 13 вересня 2024 року, на підставі пункту 3 частини першої статті 276, частини першої статті 278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_7 затриманий на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2024 року, що постановлена в межах розгляду клопотання слідчого про надання дозволу на затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 06 серпня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07 серпня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07 серпня 2024 року; протоколом огляду транспортного засобу від 07 серпня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08 серпня 2024 року; протоколом огляду від серпня 2024 року; поясненням ОСОБА_7 від 08 серпня 2024 року; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 18 серпня 2024 року; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 серпня 2024 року та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та слідову інформацію, що підтверджує факт ДТП; висновком судово-медичного експерта за №1824 від 07 серпня 2024 року; висновком експерта за №CE-19/115-24/14812-ІТ від 22 серпня 2024 року; висновком експерта за №CE-19/115-24/14803-ІТ від 29 серпня 2024 року; протоколами огляду предметів від 14 серпня 2024 року; висновком експерта за №24-4495 від 22 серпня 2024 року, та іншими доказами в їх сукупності., які у своїй сукупності, свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.

На підставі оцінки сукупності наданих слідчим доказів, слідчий суддя дійшов висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного та його захисника, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Перелічені вище докази у сукупності свідчать про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із порушенням правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та причетність до цього правопорушення ОСОБА_7 , що в силу частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 286 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, а також та обставина, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, перебував у розшуку у цьому кримінальному провадженні та може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України. Інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці, слідчому судді не надано.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, оскільки, ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив інкриміновані йому протиправно-карані діяння перебуваючи у статусі обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді у суді та відносно якого обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, з огляду на що існує передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, ризик щодо ймовірності вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи вказані вище ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховується також і те, що підозрюваний ОСОБА_7 одружений, офіційно не працевлаштований, зі слів останнього має на утриманні трьох малолітніх дітей. Разом з тим слідчим суддею враховується і те, що підозрюваний тривалий час проживає окремо від родини, перебуваючи у шлюбі набув статусу обвинуваченого у кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді Херсонського міського суду, що вказує на відсутність у нього міцності соціальних зв`язків, які б могли його утримувати в належній процесуальній поведінці.

Також слідчим суддею береться до уваги і той факт, що на час вчинення інкримінованого ОСОБА_7 діяння у цьому кримінальному провадженні, відносно нього діяв запобіжний захід у виді домашнього арешту, що значно посилює ризики встановлені слідчим суддею.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до частини першої статі 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Частиною третьою статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту пов`язане з тим, що такі запобіжні заходи є занадто м`якими та їх застосування не достатнє для забезпечення запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, оскільки не виконання підозрюваним обов`язків у цьому кримінальному провадженні, не матиме належних наслідків, які б утримали підозрюваного у належній процесуальній поведінці і може створити передумови для його переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, запобіжний захід у виді домашнього арешту був застосований до підозрюваного у іншому кримінальному провадженні, що не забезпечило утримання його в належній процесуальній поведінці.

Підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки слідчим суддею не встановлено з огляду на відсутність будь-яких заяв від осіб, які б заслуговували на довіру про намір взяти підозрюваного на поруку.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 5 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Враховуючи обставини кримінального провадження та долучені до матеріалів клопотання докази, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення дій пов`язаних із порушенням правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що мало своїм наслідком спричинення смерті потерпілому, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа могла вчинити даний злочин з досить високою ймовірністю.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, враховуючи, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків, заперечення підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , тяжкості покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено.

За такого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За змістом положень частини третьої статі 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_7 відповідно до критерію тяжкості, що визначений у статті 12 КК України відноситься до тяжкого злочину та згідно установлених слідчим суддею обставин спричинив загибель потерпілого ОСОБА_8 , з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, які зазначені вище по тексту ухвали, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 02 жовтня 2024 року, ОСОБА_7 затримано 02 жовтня 2024 року о 14.20 годині.

З огляду на імперативні положення, визначені частиною першою та другою статті 197 КПК України, строк триманні під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02 жовтня 2024 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196-197, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 листопада 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 03 жовтня 2024 року о 16 годині 15 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12