У Х В А Л А

07.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» - ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ)

засудженого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування положень закону № 3886-IX щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Зарубинці Монастирищенського району Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11.07.2024 (справа № 756/8106/24),

У С Т А Н О В И В :

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 31.10.2024 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього норм Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024.

2. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити. Додатково уточнив, що просить звільнити від призначеного йому за вчинення крадіжки покарання.

2.1. Прокурор заперечував проти задоволення клопотання з підстав перевищення вартості викраденого засудженим майна межі щодо якої наразі встановлена адміністративна відповідальність.

2.2. Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» підтримав позицію прокурора.

3. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, суд встановив таке.

3.1. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11.07.2024 у справі № 756/8106/24 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років..

3.2. Відповідно до змісту вироку Оболонського районного суду м. Києва від 11.07.2024, ОСОБА_5 21.05.2024 приблизно о 01:00 перебуваючи у під`їзді АДРЕСА_2 , піднявшись сходами на другий поверх, виявив, що тамбурні двері між квартирами АДРЕСА_3 були відкритими, та в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до житла в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій вищевказаний умисел, того ж дня, в той час та місці ОСОБА_5 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, через незачинені на замок двері, незаконно проник в квартиру АДРЕСА_4 та, скориставшись тим, що мешканець квартири ОСОБА_6 спить, повторно таємно викрав з журнального столику мобільний телефон марки «VIVO» модель Y 31 синього кольору (imei НОМЕР_1 ) вартістю 4 999 грн.

3.3. Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

3.4. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

3.5. Частиною 2 т. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

3.6. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3.7. За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3.8. Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

3.9. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

3.10. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

3.11. Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

3.12. Приписами підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

3.13. Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 2024 році здійснив викрадення чужого майна вартістю 4 999,00 грн.

3.14. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2024 встановлений на рівні 3 028,00 грн.

3.15. Отже для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства для 2024 року має перевищувати 3 028,00 грн (50 % * 3 028,00 грн х 2 = 3 028,00 грн).

3.16. Відтак, на день розгляду клопотання діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 залишається вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за таємне викрадення якого останній засуджений перевищує граничну вартість майна, за крадіжку якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

4. Враховуючи, що ОСОБА_7 згідно вироку Оболонського районного суду м. Києва від 11.07.2024 здійснив таємне викрадення майна (крадіжку) на суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишається кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його клопотання.

Керуючись статтями ст. 5, 74, КК України, статтями 376, 535, 537 КПК України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

3. Ухвала набирає законної сили після закінчення семиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1