Справа № 487/3439/24
Провадження № 1-кп/487/600/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2024 за №0000110, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воєнно-Антонівка Сокулунського району, Киргизстана, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.03.2013 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 14.01.2021 після відбуття строку покарання; 19.07.2024 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 126 КК України до громадських робіт на срок 150 годин,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 (із наступними змінами), якою психотропну речовину - PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (список № 2 таблиці № 1 постанови), вчинив кримінальний проступок, пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно з Таблицею № 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, розмір психотропної речовини - PVP від 0,15 грам до 1,5 грам тягне за собою кримінальну відповідальність і відноситься до невеликих розмірів.

ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту, психотропних речовин, за невстановлених обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату, час та спосіб, діючи умисно, придбав для особистого вживання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено на території України, - PVP, масою 0,215 г.

В подальшому, реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, направлений на незаконне зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, зберігав вказану психотропну речовину при собі, без мети збуту, для власного вживання, до моменту її вилучення співробітниками поліції.

Близько 12:56 05.04.2024 ОСОБА_5 перебував по АДРЕСА_2 . У цей час до нього підійшов співробітник СДОП ВП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, котрий відпрацьовував звернення громадянина, встановив особу ОСОБА_5 , після чого останній на запитання про наявність заборонених предметів або речовин, повідомив, що має особливо небезпечну психотропну речовину - PVP.

В подальшому, 05.04.2024 о 15:02 ОСОБА_5 затримано дізнавачем Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області з огляду на наявність підстав, передбачених ст. 298-2 КПК України. В ході складання протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок, ОСОБА_5 , за участі захисника та понятих, добровільно видав зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено, масою 0,2150 г, яку він незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорював обставин його вчинення, викладених в обвинувальному акті, а також кваліфікацію вчиненого ним діяння, показання надавати відмовився.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, здійснивши подальший розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував думку учасників судового розгляду, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною, а також роз`яснив їм наслідки такого розгляду справи, а саме що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні по справі докази, зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №0000110 від 05.04.2024 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, за фактом затримання 05.04.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого при собі наявна речовина невідомого походження, висновок експерта від 15.04.2024 №СЕ-19/115-24/6331-НЗПРАП, відповідно до якого, надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору в полімерному спец-пакеті №WAR0012920 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP у складі речовини становить 0, 2150 г, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, а дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 1 статті 309 КК України.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст.309 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, дані, які характеризують особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, неодружений, утриманців не має, проживає один, офіційно не працює, займається погрузкою металу в пункті прийому металобрухту, раніше судимий, до лікаря-психіатра за медичною допомогою не звертався, але проходив стаціонарне лікування в наркологічному відділенні КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" в 2013 році з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, стан відміни без ускладнень; страждає на хронічне захворювання гепатит С; відповідно до характеристики з поліції, ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку у Миколаївському РУП ГУНП в Миколаївській області як раніше судима особа, притягувався до адміністративної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Із врахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений Заводським районним судом м. Миколаєва 19.07.2024 за ч. 1 ст. 126 КК України із призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Цей вирок набрав законної сили.

У цьому провадженні кримінальне правопорушення вчинено 05.04.2024, тобто до ухвалення вироку від 19.07.2024.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Крім того, згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі №183/6854/20 щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, за вироком суду було призначено покарання, яке ухвалено відбувати реально, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, за які за новим вироком особі призначається покарання із застосуванням на підставі ст. 75 КК звільнення від відбування покарання з випробуванням, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання не застосовуються і кожний вирок - попередній, за яким особа має відбувати покарання реально, та новий, за яким її звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконуються самостійно.

Таким чином, вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2024, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 126 КК України із призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази: PVP масою 0.2467 г слід знищити.

Витрати на залучення експерта (висновок №СЕ-19/115-24/63331-НЗПРАП від 15.04.2024) в розмірі 1893,20 грн слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2024, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 126 КК України із призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, виконувати самостійно.

Речові докази: PVP масою 0.2467 г знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1893,20 грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1