Справа №487/2849/24
Провадження №1-кп/487/578/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 Заводський районний суду м. Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, неодруженого, непрацюючого, із середньо-спеціальною освітою, без місця реєстрації, фактично проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

08.02.2024 Заводським районним судом м. Миколаєва розглянуто цивільну справу за заявою ОСОБА_4 та винесено рішення (справа № 487/1086/24, провадження № 2-о/487/66/24) про видачу обмежувального припису, терміном на шість місяців, стосовно ОСОБА_3 , з визначенням тимчасового обмеження наближатися на відстань ближче ніж на 100 м. до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, близько 00:30год. 03.03.2024 ОСОБА_3 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису та будучи ознайомленим 22.02.2024 з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2024 та наслідками його невиконання, усвідомлюючи, що йому заборонено наближатись на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_4 , прибув у вказаний час до її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , підійшовши до вхідної двері квартири останньої та вчиняв домашнє насильство.

Після чого ОСОБА_4 викликала співробітників поліції, які вжили відповідних заходів до ОСОБА_3 .

Крім того, близько 14:30 год. 19.03.2024 ОСОБА_3 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису та будучи ознайомленим 22.02.2024 з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2024 та наслідками його невиконання, усвідомлюючи, що йому заборонено наближатись на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_4 прибув у вказаний час до її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , підійшовши до вхідної двері квартири останньої та вчиняв домашнє насильство.

Крім того, 18.07.2024 приблизно о 23:50 год. ОСОБА_3 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису та будучи ознайомленим 22.02.2024 з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2024 та наслідками його невиконання, усвідомлюючи, що йому заборонено наближатись на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_4 , прибув у вказаний час до її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , підійшовши до вхідної двері квартири останньої та вчиняв домашнє насильство.

Після чого ОСОБА_4 викликала співробітників поліції, які вжили відповідних заходів до ОСОБА_3 .

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 порушив рішення суду про видачу обмежувального припису, з визначенням тимчасового обмеження наближатися на відстань ближче ніж на 100 м. до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувального припису.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті.

Детальніше суду показала, що йому було відомо про рішення суду про видачу обмежувального припису, що він не міг наближатися до місця проживання ОСОБА_4 , але коли він в стані алкогольного сп`яніння, він становиться неадекватним та майже не пам`ятає, що і навіщо робить, тому тричі порушив обмежувальний припис, з`явився додому до ОСОБА_5 , влаштував скандал, у зв`язку з чим ОСОБА_5 викликала працівників поліції.

У вчиненому щиро розкаявся.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона знайома з ОСОБА_3 у них дружні відношення. Коли ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння він себе не контролює, застосовував до неї фізичне насильство, тому вона йому не відчиняє двері та викликає поліцію. Через таку поведінку ОСОБА_3 вона звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, судом було ухвалено рішення та видано обмежувальний припис, терміном на шість місяців, ОСОБА_3 заборонено наближатися на відстань ближче ніж на 100 м. до місця проживання її проживання АДРЕСА_2 , з рішенням суду ОСОБА_3 ознайомлений. Але ОСОБА_3 порушив умови припису та двічі в березні та в липні 2024 року знову прийшов до неї додому в стані алкогольного сп`яніння, намагався проникнути до житла, ображав її, у зв`язку з чим вони викликала поліцію.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.03.2024, де ОСОБА_4 просить вжити заходів відносно ОСОБА_3 , який 03.03.2024 близько 01:20 год. прийшов за місцем її мешкання: АДРЕСА_2 ;

протоколом огляду місця події від 11.03.2024 об`єктом огляду є відкрита місцевість біля будинку АДРЕСА_3 ;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2024 за участю свідка ОСОБА_7 , згідно якого останньому було пред`явлено чотири фотознімку чоловіків, на запитання слідчого відповів, що він може впізнати особу ОСОБА_3 , який 03.03.2024 близько 00:30 год. перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , кричав та висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_8 , а також стукав ногами в двері останньої. На фотознімку №3 ( ОСОБА_3 ) свідок впізнав ОСОБА_3 , який своєї поведінкою тероризує вісь двір по АДРЕСА_4 близько 00:30 год. перебував за вказаною адресою, вибивав двері ОСОБА_4 та ображав її;

копією рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2024, на якому міститься підпис ОСОБА_3 , що він 22.02.2024 з обмежувальним приписом ознайомлений та про кримінальну відповідальність за ст.. 390-1 КК України за порушення обмежувального припису попереджений;

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.03.2024, де ОСОБА_4 просить вжити заходів відносно ОСОБА_3 , який систематично не виконує рішення суду щодо заборони наближатися до її квартири ближчі ніж на 100 м та 19.03.2024 приблизно о 14:30 год. останній прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де вона мешкає та вчинив відносно неї хуліганські дії, стукав у двері, ображав;

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.07.2024, де ОСОБА_4 просить вжити заходів відносно ОСОБА_3 , який приблизно о 23:30 год., порушив вимоги обмежувального припису №487/1086/24 провадження № 2-о/487/66/24.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд також враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше судимий, на психіатричному та наркологічному обліку в комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, виходячи з принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, процесуальної поведінки обвинуваченого за період кримінального провадження, даних про його особу, який не працює, раніше судимий, не одружений, а також враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, визнання вини у повному обсязі, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень є покарання в межах санкції статі, у вигляді обмеження волі.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим за ст. 125 ч. 2 КК України та призначення покарання у виді 200 годин громадських робіт, згідно повідомлення начальника ДУ «Центр пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях від 07.10.2024, ОСОБА_3 відбуває покарання з 09.09.2024, станом на 01.10.2024 відбута частина покарання становить 64 години громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК Україниу цьому кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_3 після постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2024, ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ст.71 КК України та за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вказаним вироком у виді 136 годин громадських робіт.

При призначенні обвинуваченому покарання суд також враховує положення ч.4 ст.71 КК України, а також роз`яснення, що містяться в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 (з наступними змінами), згідно яких при застосуванні правил ст.71 КК України судам належить ураховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

При цьому судом враховується, що згідно п. 4 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 381-382, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2024, з урахуванням п.4 ч.1 ст.72 КК України, призначити ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1