Справа № 461/1663/21
Провадження № 1-кс/461/4259/24
УХВАЛА

25.07.2024 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальній справі № 461/1663/21,

в с т а н о в и в:

15.07.2024 ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід судді, у якій просить відвести суддю Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи № 461/1663/21 відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальна справа № 461/1663/21 відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Судове провадження здійснює одноособово суддя ОСОБА_4 . На думку заявника, суддя ОСОБА_5 всупереч чинному законодавству прийняв незаконну ухвалу від 22.09.2023 про оголошення у розшук обвинуваченого ОСОБА_3 . Суддя ОСОБА_5 не взяв до уваги, що ОСОБА_3 на час прийняття вказаної ухвали перебував на лікарняному, про що його захисник надіслав заяву на електронну адресу суду. Крім цього, заявник зазначає, що суддя ОСОБА_4 незаконно прийняв ухвалу від 09.04.2024, якою надав дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 та тримання його під вартою, чим порушив, зокрема, статті 55, 62 Конституції України. Внаслідок прийняття вказаної ухвали заявник, перебуваючи під арештом, оголосив голодування. Заявник зазначає, що у судових реєстрах суддею ОСОБА_4 допущені грубі помилки, що вказує на службове недбальство судді. Крім цього, зі слів заявника, суддя ОСОБА_4 незаконно отримав та долучив до матеріалів справи медичні документи, чим розголосив медичну таємницю. Судді ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не надали можливість ознайомитись заявнику з матеріалами справи та залучити у справу адвоката, чим істотно порушили норми процесуального права. На думку заявника, кримінальне провадження у справі незаконно відкрито, сама справа є сфабрикована. Суддя ОСОБА_4 необ`єктивно та упереджено відноситься до розгляду справи та однобоко надає оцінку подіям, що є підставою для заявлення відводу.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема судом були вжиті заходи передбачені ст. 135 КПК України.

24 липня 2024 року від заявника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд заяви про відвід судді ОСОБА_4 у його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вимоги ст.ст.22, 26 та 81 КПК України та відсутність заперечень сторін, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід у відсутність осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали заяви та перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.

Встановлено, що заявник є обвинуваченим у кримінальному провадженні, в межах якого подано заяву про відвід.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 не прибув у судові засідання 31.10.2022, 29.11.2022, 27.12.2022, 10.01.2023, 07.02.2023, 21.03.2023, 20.04.2023, 11.05.2023, 23.06.2023, 24.07.2023, 03.08.2023, 22.09.2023, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, доказів поважності неявки до суду не надав та його місце знаходження невідоме.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 22.09.2023 оголошено розшук обвинуваченого та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду Галицького районного суду міста Львова від 04.07.2024 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з таких мотивів та положень закону.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурок, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивований.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід визначити суб`єктивний та об`єктивний критерії. При цьому суб`єктивною складовою, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії», є докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи, а суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного, що можливо при встановлені наявності певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Отже, за суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Водночас об`єктивний критерій, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фей проти Австрії» полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що право особи забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Отже, відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Разом з тим, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно зі ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Отже, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Згідно ч. ч. 2, 7 статті 42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291цього Кодексу.

Обвинувачений зобов`язаний, серед іншого, прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк-заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Відповідно до положень статті 318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 322 КПК України, судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку. Не вважаються порушеннями безперервності судового розгляду випадки відкладення судового засідання внаслідок:

1) неприбуття сторони або інших учасників кримінального провадження;

2) складення та погодження прокурором процесуальних документів щодо відмови від підтримання державного обвинувачення, зміни обвинувачення або висунення додаткового обвинувачення;

3) підготовки захисту обвинуваченого від зміненого чи додаткового обвинувачення;

4) підготовки потерпілого для підтримання обвинувачення в суді, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення;

5) проведення дослідження речових доказів за місцем їх знаходження, огляду на місці;

6) проведення експертизи у випадках та порядку, передбаченихстаттею 332цього Кодексу;

7) надання доступу до речей чи документів або доручення проведення слідчих (розшукових) дій у випадках та порядку, передбаченихстаттею 333цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11та12цього Кодексу.

Наведені положення закону вказують на те, що участь обвинуваченого під час судового провадження є обов`язковою та він зобов`язаний з`являтись на усі судові виклики або завчасно повідомляти про неможливість прибути суд. Крім того, наведені положення вказують на те, що судовий розгляд проводиться безперервно.

З матеріалів справи судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 всупереч вказаним вище нормам закону не прибув у судові засідання 31.10.2022, 29.11.2022, 27.12.2022, 10.01.2023, 07.02.2023, 21.03.2023, 20.04.2023, 11.05.2023, 23.06.2023, 24.07.2023, 03.08.2023, 22.09.2023, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, доказів поважності неявки до суду не надав та його місце знаходження невідоме.

Враховуючи вищевказане, судом встановлено, що такі дії та поведінка обвинуваченого очевидно не сприяє об`єктивному та своєчасному розгляду справи.

Згідно зі ч. 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створений на підставі закону.

На думку суду, заявником не наведено будь-яких конкретних обставин, які б давали підстави вважати, що суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 є упередженим.

Суд звертає увагу, що завданням інституту відводу є усунення від участі у справі особи, щодо якої об`єктивно існують фактичні підстави, що виключають її участь в цій справі.

За змістом ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Покликання заявника на упереджену поведінку судді ОСОБА_4 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження, оскільки під час розгляду заяви судом не встановлені порушення норм суддівської етики зі сторони судді.

Враховуючи, що суддя ОСОБА_4 , як головуючий у судовому засіданні, керує ходом судового засідання, незгода заявника зі процесуальними діями судді не може бути підставою для відводу, оскільки такі дії не свідчать про упередженість судді.

Таким чином, суд вважає, що заявником не наведено достатніх та переконливих фактів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачено ст. 75 КПК України, а заява про відвід фактично зводиться до незгоди заявника із прийнятими суддею процесуальними рішеннями.

Інших підстав, передбачених ст. 75 КПК України, що виключають участь судді ОСОБА_4 у розгляді вказаного вище кримінального провадження, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення заяви про відвід судді - відсутні.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 344, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 461/1663/21 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7