Провадження № 1-кс/344/7649/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 розглянувши в судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в межах кримінального провадженя, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002221 від 19.08.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002221 від 19.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст.194, ч. 1 ст. 263 КК України.

У клопотанні зазначено, що в жителя м. Івано-Франківська ОСОБА_5 при невстановлених під час досудового розслідування обставинах виник прямий умисел на перешкоджання законній діяльності військовослужбовців Збройних Сил України шляхом підпалу транспортних засобів з корисливою метою.

Як вказано у клопотанні, 29.08.2024, приблизно о 02 год, ОСОБА_5 , перебуваючи у АДРЕСА_1 побачив припаркований автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору із наклейками піксель, який перебуває у правомірному володінні та користуванні голови благодійного фонду «Допомагаємо Україні разом» та волонтера БО «Франко-Опір» ОСОБА_9 . З розпізнавальних знаків автомобіля ОСОБА_5 зробив висновок, що останній належить військовослужбовцю. Тобто, умисел ОСОБА_5 був спрямований саме на знищення шляхом підпалу транспортного засобу, який належить ЗСУ. У подальшому ОСОБА_5 повернувся до місця свого проживання у АДРЕСА_2 , де взяв пляшку заздалегідь заготовленої для підпалу автомобілів запальної суміші після чого направився до місця знаходження автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Того ж дня, приблизно о 04 год 20 хв, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилив запальну суміш, яку він приніс із собою для вчинення злочину, на вітрове скло зазначеного транспортного засобу, підпалив її внаслідок чого сталася пожежа, що створило перешкоду законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Вказується на те, що 30.08.2024 в ході проведення огляду місця події, а саме приміщення квартири АДРЕСА_3 по місцю проживання ОСОБА_10 , за участю ОСОБА_5 , в останнього було вилучено предмет, зовні схожий на пістолет із маркуванням НОМЕР_2 , який згідно з висновку експерта, від 30.08.2024 є нарізною самозарядною вогнепальною зброєю 9- мм самозарядним пістолетом Макарова, № НОМЕР_2 промислового виробництва, випуску 1984 року.

Матеріалами клопотання зазначається, що 30 серпня 2024 року ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194, ч. 1 ст. 263 КК України.

31 серпня 2024 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів до 27 жовтня 2024 року включно.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, зазначає, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема: отримати висновок судової пожежно-технічної експертизи та долучити вказані матеріали до кримінального провадження; отримати висновок судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів; отримати висновок судової авто-товарознавчі експертизи; провести допити свідків, допити інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; провести розсекречення негласних слідчих (розшукових) дій; провести інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність; виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, покликаючись на великий обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно провести у даному кримінальному провадженні, наявність ризиків стосовно підозрюваного, які існують та не зменшилися. Просять клопотання задовольнити та продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні вказав на відсутність на даний час ризиків, наведених у клопотанні. Вказав, що підозрюваний не перешкоджає досудовому розслідуванню, вину визнав, дає покази. Просив обмежитись щодо підозрюваного бульш м`яким запобіжним заходом, не пов`язаним із триманням під вартою у вигляді домашнього арешту або ж визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду домоволодіння, протоколом затримання, протоколом огляду мобільного телефону, висновком експерта, іншими матеріалам кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочини, передбачені ст.ст. ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194, ч. 1 ст. 263 КК України, цього Кодексу відносяться до категорії тяжких злочинів.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Прокурором в судовому засіданні наведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1 - 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення злочинів;

- п. 2 можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- п. 3 можливість незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- п. 4 можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочинів проти основ національної безпеки України та проти власності. В свою чергу, ОСОБА_5 , знаючи інших співучасників, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;

- п. 5 можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти власності та основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та проти власності.

Як слідує з матеріалів клопотання, на даний час у кримінальному провадженні виконуються слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, спрямовані на всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчинення ОСОБА_5 зазначених кримінальних правопорушень.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у кримінальному провадженні є тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такі запобіжні заходи не виключатимуть ризики впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у ході спілкування з останніми та не буде співмірним тяжкості інкримінованому злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів проти власності та основ національної безпеки України, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, обрання більш м`якого запобіжного не являється за можливе.

Відповідно до норм ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

У той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.10.2024 у кримінальному провадженні № 0002221 від 19.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.114-1, ч. 2 ст.194, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 30 грудня 2024 року включно.

Зважаючи на вище встановлене, слідчий суддя приходить до переконання про під ставність заявленого клопотання, з огляду на щзо слід продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування - до 23 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 197, 309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування - до 23 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 25.10.2024 року.