Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1417/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/673/24
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 06 червня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 06 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 про приведення вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 20.02.2024 року відносно засудженого ОСОБА_9 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023р. №3342-ІХ, який набрав чинності 28.03.2024р.

Суд дійшов висновку, що Закон №3342-ІХ від 23.08.2023 поліпшує становище засудженого, оскільки пом`якшує вид призначеного йому покарання, тому ОСОБА_9 слід замінити невідбуте покарання у виді місяця арешту на покарання у виді пробаційного нагляду строком на два місяці з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України, виходячи із співвідношення один день арешту до двох днів пробаційного нагляду (ст.72 КК України).

На переконання суду, такий порядок заміни покарання є належною правовою процедурою і саме покарання узгоджуються як з Верховенством права, так і з ч.1 ст.5 КК України і принципом поліпшення правового становища особи.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор ОСОБА_8 оскаржує ухвалу суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1020 гри.

Вважає, що враховуючи особу засудженого ОСОБА_9 , а також те, що останній, на час набрання Законом №3342 чинності, не розпочав відбувати покарання у вигляді арешту в арештному домі інший вид покарання, передбачений санкцією ч.2 ст. 125 КК, ніж штраф, не може бути застосований до пенсіонера ОСОБА_9 , що узгоджується з принципами ч.1 ст.5 КК України та пом`якшує кримінальну відповідальність, поліпшуючи становище особи.

На її переконання, такі види покарання, передбачені санкцією ч.2 ст.125 КК України, як громадські роботи, виправні роботи, або обмеженням волі не можуть бути призначені засудженому ОСОБА_9 згідно вимог Кримінального кодексу України, як до особи, яка досягла пенсійного віку та не працює.

Стверджує, що замінене ОСОБА_9 покарання з 1 місяця арешту на 2 місця пробаційного нагляду не відповідає принципам ч.1 ст.5 КК України та не пом`якшує кримінальну відповідальність і ніяким чином не поліпшує становище особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2, 3 ст. 74 КК України.

28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023р. №3342-ІХ, яким на підставі п. 12 внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, до ч. 2 ст. 125 КК України, за вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк. В зв`язку із вказаними змінами, арешт, як вид покарання, на теперішній час не може застосовуватись до осіб, які не є військовослужбовцями.

Відповідно до розділ II «Прикінцеві та перехідні положення» Кримінального кодексу України, пунктом 23 передбачено, що з дня набрання чинності Законом засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до ст.72 КК України.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

Вирок суду набрав законної сили 09.04.2024 року та на адресу Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області направлено розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили.

16.05.2024 року Богунським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області повернуто без виконання розпорядження суду та копія вироку відносно ОСОБА_9 , так як виконання покарання у виді арешту не входить до повноважень уповноваженого органу з питань пробації.

08.05.2024 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 про приведення вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 20.02.2024 року відносно засудженого ОСОБА_9 у відповідність до вимог чинного законодавства, в частині виду призначеного покарання.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 06.06.2024 замінено ОСОБА_9 невідбутого покарання у виді 1 (одного) місяця арешту на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) місяці з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України, виходячи із співвідношення один день арешту до двох днів пробаційного нагляду (ст.72 КК України).

На переконання колегії суддів, доводи прокурора про неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Згідно з ч.4 ст.59-1 КК України пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що суд призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) місяці не врахував вказаних вимог закону та призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Тому, колегія суддів не може погодитись призначеним ОСОБА_9 покарання та вважає за можливе замінити засудженому покарання у виді арешту на 1 (один) місяць на інше покарання, передбачене санкціє ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 125 КК України, за вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

При цьому, такі види покарання, передбачені санкцією ч.2 ст. 125 КК України, як громадські роботи, виправні роботи, або обмеженням волі не можуть бути призначені засудженому ОСОБА_9 згідно вимог Кримінального кодексу України, як до особи, яка досягла пенсійного віку та не працює.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе застосувавши до засудженого покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн., яке буде відповідати положення ч.1 ст.5 КК України.

За таких обставин, висновок суду про можливість заміни ОСОБА_9 невідбутого покарання у виді 1 (одного) місяця арешту на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) місяці є помилковим, а тому оскаржувану ухвалу слід змінити та невідбуте покарання ОСОБА_9 у виді 1 (одного) місяця арешту замінити на покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 06 червня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_9 - змінити.

Замінити засудженому ОСОБА_9 невідбуте покарання у виді 1 (одного) місяця арешту, призначеного вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 20.02.2024 року за ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України, на покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: