ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/318/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.307 КК України, ч.2,3 ст. 307 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження щодо ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 29.07.2024 року, поданого під час розгляду матеріалів кримінального провадження № 11-кп/817/318/24 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2024 року щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_7 за ч.2,3 ст.307 КК України, -

встановила.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання: за ч.2 ст.307 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього майна, що є його власністю, за ч.3 ст.307 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 продовжено до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 10 серпня 2024 року.

22 липня 2024 року кримінальне провадження, разом із апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 надійшло на апеляційний розгляд до Тернопільського апеляційного суду. 24.07.2024 відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами. 31.07.2024 кримінальне провадження призначено до розгляду на 11:00 год. 25.09.2024 року. Строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 10.08.2024 року.

29.07.2024 року надійшло клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження щодо ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував не зменшенням ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, того що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, йому відомі анкетні дані свідків і він може незаконно впливати на них, схиляючи їх до дачі неправдивих показань чи відмови давати показання та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю застосування менш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання та попросив продовжити термін тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, ознайомившись з матеріалами провадження, вважаю, що строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 слід продовжити, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2024 року щодо ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 серпня 2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, суд повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить із наступних міркувань.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, у тому числі особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, та усвідомюючи тяжкість покарання, що йому загрожує може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, а також є непрацевлаштованим, тому немає законних джерел доходу, що може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Колегія суддів враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, позитивні характеристики, наявність в нього одинокої матері, стан її здоров`я, відсутність офіційних джерел доходів, та вважає, що в разі не продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існує достатня ймовірність, що він може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, а також/або продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення з метою забезпечити себе.

Доведення існування вказаних ризиків не вимагає надання доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме дії, передбачені ч. 1,5 ст. 177 КПК України, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Оскільки завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, не зникли та не зменшились, зокрема, що він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу. Таким чином, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Крім того, зважаючи на те, що відсутні обставини, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , а також немає підстав вважати, що стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки може слугувати більш м`який запобіжний захід, а тому на переконання колегії суддів обрання щодо ОСОБА_7 іншого менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити виконання ним його процесуальних обов`язків.

Застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів зокрема, застави, домашнього арешту чи особистого зобов`язання, щодо ОСОБА_7 є неможливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, перешкоджання розгляду кримінального провадження в розумні строки, а оскільки він не має законних джерел доходів і перебуваючи на волі може вчиняти інші злочини.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою будуть адекватними у даному кримінальному провадженні та зможуть попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України, з огляду на що суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 197, 183, 331, 401 КПК України, -

У Х В А Л И Л А.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ч.3 ст. 307 КК України, до 27 вересня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді