УХВАЛА

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 322/637/17

провадження № 51 - 3438ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2024 року,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор просить перевірити вказане судове рішення

в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Верховний Суд дійшов висновку,

що її подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Тому, посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у

ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, наведених вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.

Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор оскаржує судове рішення з підстави невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, посилаючись на неповноту судового розгляду, до того ж фактично не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким надає власну оцінку відмінну від оцінки наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційного розгляду.

Заявляючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду прокурор не зазначає, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції в аспекті положень статей 404, 405 КПК, та не вказує, які конкретно доводи апеляційної скарги прокурора, в порушення ст. 419 КПК України, цей суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, з огляду на зміст судового рішення.

Також прокурор у касаційній скарзі не зазначає, у чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення вимог закону, на його думку, було допущено цим судом та які саме доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення суд апеляційної інстанції не перевірив і не дав на них умотивованих відповідей у своєму рішенні, а відтак, й немає обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з положеннями ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши,

що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2024 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити останньому, що в разі неусунення недоліків у встановлений строк касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3