Справа 522/9656/22
Провадження 1-кп/522/346/24
У Х В А Л А

15.07.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження за ЄРДР № 0000322 від 16.03.2022 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бандурове Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, дітей не має, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 терміном на шістдесят днів, з альтернативою визначення застави, встановленої попередньою ухвалою суду, посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не змінились та продовжують існувати.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора про продовження підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його невмотивованим та необґрунтованим. Просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт або особисту поруку, зокрема посилаючись на те, що за весь час з дати обрання запобіжного заходу (16.02.2024) обвинуваченим не допускались порушення дисципліни під час знаходження у слідчому ізоляторі; не вчинено жодних дій, які підтверджують ризики, згадані у клопотанні про продовження запобіжного заходу; також посилався на позитивні характеристики підзахисного за місцем реєстрації, наявність постійного місця проживання, цивільної дружини з якою виховує її дитину; батьків, з якими проживав у одному будинку у АДРЕСА_1 . Також захисник вважав за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки, поручителем якого в порядку ст. 180 КПК України готовий виступити батько обвинуваченого - ОСОБА_6 . Також захисник зазначив, що станом на 15.07.2024 застава не внесена, оскільки обраний її розмір є надмірним для обвинуваченого та його сім`ї. На підтвердження доводів надав копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 (серії НОМЕР_1 від 05.02.1992), договору оренди квартири від 01.06.2024; письмову згоду ОСОБА_6 від 15.07.2024 про згоду на проживання обвинуваченого ОСОБА_4 в житлі; довідки з виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області №232 від 11.07.2024 (про склад сім`ї) ОСОБА_6 , та довідки з ТОВ «МИРДАР» №51 від 08.07.2024 про місце роботи ОСОБА_6 .

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, підтримав позицію захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Так, ухвалою суду від 23.05.2024 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого до 21.07.2024, визначено заставу у 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання сторони захисту та обвинувачення щодо запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_4 з посиланням на вагомі докази обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином та у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На даний час розгляд кримінального провадження ще не завершено, з незалежних від суду причин.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 неодружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у обвинуваченого легальних джерел отримання засобів для існування та відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Доводи ж захисника з приводу того, що обвинувачений дотримується під час знаходження у слідчому ізоляторі дисципліни, має позитивну характеристику за місцем реєстрації, постійне місце проживання, батьків, цивільну дружину та виховує її дитину, на думку суду не є свідченням існування міцних соціальних зв`язків, здатних гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Крім того, суд враховує, що під час судового розгляду, обвинувачений упродовж тривалого часу ухилявся від суду у зв`язку з чим, ухвалою суду від 24.01.2024 його було оголошено у розшук.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроби переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, не відпали та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. При цьому, зважаючи на викладені обставини, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам.

Належних доказів того, що наявні підстави, які унеможливлюють тримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, стороною захисту не надано, та в ході розгляду судом - не встановлено.

Водночас суд зауважує, що продовження обвинуваченому запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Вирішуючи питання про розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого, суд наголошує, що після визначення попередніми ухвалами суду розміру застави, у зв`язку з тим, що остання внесена за обвинуваченого не була, ухвалою суду від 23.05.2024 було зменшено розмір застави з 242 240 грн. до 181 680 грн.

Заявляючи ж клопотання про зменшення розміру застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сторона захисту посилається на ту обставину, що визначений розмір застави є надмірним для обвинуваченого та його сім`ї, при цьому додаткових відомостей, які б у своїй сукупності могли б бути підтвердженням надмірності визначеної судом раніше суми застави для ОСОБА_4 , суду не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На думку суду, застава визначена у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн., здатна гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 176-178, 182, 183, 315, 331, 370, 372, 376, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт або особисту поруку - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити,продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 (шістдесяти днів), тобто до 12 вересня 2024 року.

Залишити обвинуваченому ОСОБА_4 у якості альтернативного запобіжного заходу заставу у 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить181680гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного заходу та покласти на обвинуваченого строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися з м. Одеса без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухваламоже бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1