Справа № 595/1163/24
Провадження № 1-кп/595/134/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2024 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000159 від 09 червня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сутиски Тивівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, судимого раніше судимого вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу, який станом на 08 липня 2024 року не сплачено,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У кінці березня 2024 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, під час дії на території України правового режиму воєнного стану у ОСОБА_5 під час перебування у приміщенні житлової кімнати, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів у сумі 500 доларів США, які належать ОСОБА_6 та знаходились у шухляді дерев`яного стола у вищевказаній кімнаті.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 у кінці березня 2024 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні житлової кімнати, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, бажаючи заволодіти неналежними йому грошовими коштами у сумі 500 доларів США та в подальшому використовувати їх для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви і мету, знаючи про наявність у верхній шухляді дерев`яного стола грошових коштів та маючи корисливий мотив та бажання заволодіти вказаним неналежними йому грошовими коштами, скориставшись відсутністю у приміщенні житлової кімнати потерпілого ОСОБА_6 , витягнув із шухляди грошові кошти у сумі 500 доларів США та помістив їх у кишеню своїх штанів. Маючи можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденими ним грошовими коштами, вийшов із приміщення житлової кімнати.

Даною крадіжкою ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 19610 гривень 70 копійок.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 25 квітня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час дії на території України правового режиму воєнного стану, у ОСОБА_5 , який раніше вчиняв крадіжку грошових коштів, під час перебування у приміщенні житлової кімнати, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів у сумі 800 доларів США, які належать ОСОБА_6 та знаходились у шухляді дерев`яного стола у вище вказаній кімнаті.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 25 квітня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні житлової кімнати, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, повторно, таємно, бажаючи заволодіти неналежними йому грошовими коштами у сумі 800 доларів США та в подальшому використовувати їх для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви і мету, знаючи про наявність у верхній шухляді дерев`яного стола грошових коштів та маючи корисливий мотив та бажання заволодіти вказаними неналежними йому грошовими коштами, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 відвернувся у іншу сторону і не спостерігає за ним, витягнув із шухляди грошові кошти у сумі 800 доларів США та помістив їх у кишеню своїх штанів і, маючи можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденими ним грошовими коштами, вийшов із приміщення житлової кімнати.

Даною крадіжкою ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 31577 гривень 28 копійок.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, та таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

08 липня 2024 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000159, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Бучацької окружної прокуратури укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк один рік, яке повинен понести ОСОБА_5 . Вирішено покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до вищевказаного покарання приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Бучацького районного суду від 12 червня 2024 року за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді 850 грн. штрафу, яке виконувати самостійно.

Угодою передбачено наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому покарання, визначеного цією угодою.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, внаслідок яких шкода завдана інтересам потерпілого ОСОБА_6 , який надав свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та підтвердив свою згоду на укладення угоди усно в судовому засіданні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

З урахуванням положень ст. 50 КК України, за якою покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, зважаючи на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, враховуючи на його молодий вік, ставлення до скоєного, визнання ним винуватості у вчиненому, щире розкаяння, активне сприяння розкриттю злочинів, часткове усунення заподіяної шкоди, суд вважає за можливе визнати вказані обставини такими, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і дають підстави призначити покарання, застосувавши ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України, яке узгоджено сторонами при укладенні угоди, у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Крім цього, згідно вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вироку суду набрав законної сили 15 липня 2024 року.

Призначене покарання у виді штрафу ОСОБА_5 не сплатив, тобто цей вид покарання не відбув, судимість за вказаним вироком не знята та не погашена, а відтак вчинив нові кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України в період невідбутого покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року, що тягне за собою призначення покарання обвинуваченому із обов`язковим застосуванням вимог ст. 71 КК України.

Так, положеннями ч. 3 ст. 71 КК України встановлено, що призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Основне покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно (ч. 3 ст. 72 КК України).

Додаткові покарання різних видів у всіх випадках виконуються самостійно (ч. 4 ст.72 КК України).

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно положень ч. 3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , згідно ухвали слідчого судді від 20 червня 2024 року року у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 липня 2024 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із врахуванням ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року та остаточно призначити покарання, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, у вигляді пробаційного нагляду на строк один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, та штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, які виконувати самостійно.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 червня 2024 року, - залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1