гСправа № 187/538/24 Провадження №1-кп/0187/67/24
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області

ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000238 від 14.02.2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, українця, освіта повна загальна середня, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює робітником в ПрАТ «Оріль-Лідер», на військовому обліку не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.07.2023 по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.11.2009 року Дмитрівським міським судом Донецької

області за ч. 1 ст. 129 КК України, до 1 року обмеження волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 14.12.2009 року Дмитрівським міським судом Донецької області

за ч. 1 ст. 122 КК України, до 1 року 6 місяців обмеження волі;

- 30.12.2009 року Дмитрівським міським судом Донецької області за

ч. 1 ст. 129 КК України, до 2 років обмеження волі;

- 19.06.2012 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, п. 9 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 1 15 КК України,

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено покарання у вигляді

14 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін покарання за вироком Дмитрівського районного суду від 30.12.2009 року та остаточно призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

23.05.2023року ухвалою Володимирецького районного суду

Рівненської області, на підставі ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді

обмеження волі, строком на 1 рік 11 місяців 09 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,

ВСТАНОВИВ

24.07.2023 року ОСОБА_5 прибув до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для відбуття покарання призначеного йому вироком Красноармійського міськрайсуду Донецької області за ч. 2 ст. 186, п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі та

23.05.2023року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області останньому було замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 11 місяців 09 днів.

Цього ж дня ОСОБА_5 під підпис був ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у виді обмеження волі, обов`язками встановленими правилами внутрішнього розпорядку установи, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі. Після цього ОСОБА_5 був розміщений до дільниці тримання осіб засуджених до обмеження волі.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 60 КВК України - Засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою. Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття па роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу робочу; п.п. 2, 3 ч. 4 ст. 59 КВК України, особи засуджені до обмеження волі, зобов`язані: - сумлінно працювати у місці, визначеному адміністрацією виправного центру, постійно знаходитися в межах виправного центру під наглядом, залишати його межі лише за спеціальним дозволом адміністрації цього центру; ст. 118 КВК України засуджені які відбувають покарання в установах виконання покарань мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.

Відповідно до розділу II. Правовий статус засуджених. Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018 на засуджених покладаються певні права та обов`язки, а також заборони вчинення певних дій.

Відповідно до абз. 11 п. 4 розділу II. Правовий статус засуджених. Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2823/5від 28.08.2018 засудженим забороняється самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи, а також перебувати без дозволу адміністрації установи виконання покарань у гуртожитках та відділеннях, у яких вони не проживають, або на виробничих об`єктах, на яких вони не працюють.

Так, за заявою ОСОБА_5 від 15.09.2023 року про працевлаштування в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» його було включено до наказу №07/зас-23 Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» Міністерства юстиції України «Про укладення строкового трудового договору із засудженими до позбавлення волі в установі», відповідно до якого ОСОБА_5 приступає до своїх обов`язків з 18.09.2023 року на контрагентські об`єкти установи.

Того ж дня, тобто 15.09.2023 року ОСОБА_5 під підпис був ознайомлений з межами території контрагентського об`єкта ПрАТ «Оріль- Лідер» на якому працевлаштовані засуджені та яка, відповідно до ч. 3 ст. 56 Кримінально-виконавчого кодексу України, вважається межами виправного центру із визначенням у відповідних планах нагляду, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками, встановленими Правилами внутрішнього розпорядку та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, яка передбачена ст. 390 КК України.

В подальшому, 18.09.2023 року між ПрАТ «Оріль-Лідер» в якості «замовника» та Державною установою «Дніпровська виправна колонія (№89)» в якості «виконавця» укладено Договір №А-4 «на працевлаштування робочих із числа осіб, які утримуються в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» відповідно до п.1.1 «виконавець» надає у розпорядження «замовнику» робітників із числа осіб, які працевлаштовані і утримуються в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» у кількості 40 осіб, але не менше 15 осіб для виконання робіт за адресою: Петриківський район (на теперішній час Дніпровський район), село Єлизаветівка, вул. Хмельницького, буд. 1.

Надалі, 01.01.2024 року між ІІрАТ «Оріль-Лідер» в якості «замовника» та Державною установою «Дніпровська виправна колонія (№89)» із якості «виконавця» заключено новий Договір №А-1 «на працевлаштування робочих

із числа осіб, які утримуються в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» відповідно до п.1.1 «виконавець» надає у розпорядження «замовнику» робітників із числа осіб, які працевлаштовані і утримуються в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» у кількості 40 осіб, але не менше 15 осіб для виконання робіт за адресою: Петриківський район, село Єлизаветівка, вул. Хмельницького, буд. 1.

Окрім цього, 02.01.2024 року між Державною установою «Дніпровська виправна колонія (№89)» в якості «Роботодавця» та ОСОБА_5 укладено строковий трудовий договір, у відповідності до ст. ст. 60, 118 КВК України та ст. 23 КЗпП України, за яким ОСОБА_5 працевлаштований в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)».

13.02.2024 року, близько 07-50 год., ОСОБА_5 разом із іншими засудженими, які відбувають покарання в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)», які були залучені для виконання робіт, пов`язаних із миттям тари та розробки птиці, направились у супроводі відповідальної особи з числа працівників Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» та за маршрутом, який затверджений начальником установи до контрагентського об`єкту - ПрАТ «Оріль-Лідер», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Єлизаветівка, вул. Хмельницького, буд. 1, куди прибули о 09-00 год. до визначеного місця роботи на ізольованій території контрагентського об`єкту ПрАТ «Оріль-Лідер» та приступили до праці, під час відбування покарання у встановленому законодавством порядку.

Під час перебування на контрагентському об`єкті за вищевказаною адресою, засуджений ОСОБА_5 13.02.2024 року о 10-52 год. самовільно, без оформленого у встановленому порядку дозволу та за відсутності законних підстав, маючи умисел на ухилення від відбування покарання, залишивши своє робоче місце та територію зазначеного об`єкту, зник у невідомому напрямку, таким чином самовільно залишив місце відбування покарання у виді обмеження волі.

13.02.2023 року, приблизно о 21-00 год., працівниками ВРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області на території м. Кам`янське Дніпропетровської області було затримано засудженого ОСОБА_5 , про що було повідомлено працівникам Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» (вказаний факт було зареєстровано в ЄО №608 від 13.02.2024) та в подальшому переданий працівникам установи.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними, протиправними діями порушив ч. 1 ст. 9 Кримінально-виконавчого кодексу України, ч.ч. 3, 4 ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України, а також порушив п. 4 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, де зазначено, що засудженим заборонено самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 390 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю і не заперечував проти викладених в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що 13.02.2024 року, близько 10-50 год., самовільно покинув територію ПрАТ «Оріль-Лідер» для зустрічі зі знайомою, але через те, що розрядився його мобільний телефон, не зміг повідомити відповідального ДУ «Дніпровська ВК (№89)», тому був затриманий працівниками поліції м. Кам`янське. В скоєному щиро кається.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 не заперечували розглянути справу у скороченому провадженні.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_5 та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України знайшли своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 390 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є нетяжким злочином та особу обвинуваченого який має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2008 р.н., ОСОБА_8 , 2009 р.н., працює робітником в ПрАТ «Оріль-Лідер», за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, повністю визнав себе винним та щиро розкаявся, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини та відбуває покарання у ДУ «Дніпровська ВК (№89)» за ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 року, якою на підставі ст. 82 КК України, останньому було замінено невідбуту частину покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2012 року і до цього часу відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 був засуджений 19.06.2012 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, п. 9 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 1 15 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено покарання у вигляді 14 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін покарання за вироком Дмитрівського районного суду від 30.12.2009 року та остаточно призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 року, на підставі ст. 82 КК України, ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеженні волі строком на 1 рік 11 місяців 9 днів

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2023 ОСОБА_5 у строк відбуття покарання було зараховано час перебування у ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» та час слідування під вартою до виправного центру з 23.05.2023 по 24.07.2023 включно, з розрахунку один день перебування у ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» та слідування під вартою до виправного центру відповідає двом дням обмеження волі, тобто 62 дні, що згідно підпункту б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України складає 2 місяці 2 днів, тобто з урахуванням ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023, залишок невідбутого покарання у ОСОБА_5 складав 1 рік 9 місяців 7 днів. Ухвалою Петриківського районного суду від 21.03.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та поміщено до «Дніпровської установи виконання покарань № 4», строк запобіжного заходу обчислюється з 21.03.2024 включно. На момент обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строк невідбутого покарання у виді обмеження волі складав 11 місяців 9 днів.

Відповідно до ст.71 ч.1 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Приймаючи до уваги, що засуджений ОСОБА_5 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення по ст. 390 ч.1 КК України, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст.72 ч.1 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупності вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

З урахуванням викладеного, суд вважає призначити покарання ОСОБА_7 із урахуванням ст.72 ч.1 КК України врахувати невідбуте покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2012, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186, п. 9 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі, з урахуванням ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 року і перерахувати ОСОБА_5 невідбуте покарання у вигляді обмеження вол, яке становить 11 місяців 9 днів у позбавлення волі, яке становить 5 місяців 19 днів.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази 2 відеодиски із камер спостереження ПрАТ « Оріль-Лідер» від 13.02.2024 року належить зберігати в матеріалах справи.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити покарання у вигляді 1 одного року позбавлення волі.

Відповідно до положень б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_5 перерахувати невідбуте покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2012 року , з урахуванням ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 року у вигляді обмеження волі яке становить 11 місяців 9 днів у позбавлення волі, яке становить 5 місяців 19 днів.

Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2012 з урахуванням ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк початку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 21.03.2024 року, з моменту перебування в умовах тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до вступу вироку в закону силу.

Речові докази : два відеодиски із камери спостереження 117 КПП ПрАТ « Оріль-Лідер» від 13.02.2024 року зберігати в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1