ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«10» жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена вище скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 .

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга адвоката ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 20 вересня 2024 року до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури представником обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000184 від 18 липня 2022 року за ч.4 ст. 368 КК України, адвокатом ОСОБА_5 , в порядку ст. 214 КПК України було подано повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень громадянином ОСОБА_6 , передбачених ч.1 ст. 369, ч.2 ст. 384, ч.1 ст. 385 КК України. 23 вересня 2024 року на електронну пошту ОСОБА_4 надійшов лист від в.о. начальника четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді САП ОСОБА_7 , в якому він повідомив, що вказане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення направлено на адресу НАБУ для розгляду по суті. 23 вересня 2024 року на електронну пошту НАБУ ОСОБА_4 було направлено заяву з проханням повідомити про результати розгляду його повідомлення. Однак, станом на день звернення з цією скаргою, витягу з ЄРДР заявнику надано не було, будь-якої відповіді НАБУ на заяву не надходило. В зв`язку з цим заявник просить зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР на підставі повідомлення ОСОБА_4 від 20 вересня 2024 року та надати заявнику витяг з ЄРДР.

Позиція сторін у судовому засіданні.

В судове засідання заявник ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_3 неодноразово не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився. 07 жовтня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення від представника Національного бюро ОСОБА_8 , зі змісту яких вбачається, що у НАБУ розглянуто повідомлення ОСОБА_4 від 20 вересня 2024 року, надіслане листом САП від 23 вересня 2024 року (вх. №Щ-13227 від 25 вересня 2024 року) щодо можливих ознак кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_6 . Зазначено, що НАБУ вже надавалась мотивована відповідь на повідомлення від 25 серпня 2024 року (вх. Щ-11978 від 27 серпня 2024 року) з тих же питань, які порушуються у повідомленні від 20 вересня 2024 року. Відстеженням поштового відправлення було встановлено, що такий лист повернувся після «невдалої спроби вручення», що свідчить про свідоме неотримання ОСОБА_4 кореспонденції, яка направлялася НАБУ за адресою, зазначеною самим заявником у його повідомленні. У зв`язку з цим, заявнику було повторно направлено лист від 03 жовтня 2024 року №511-294/29414 з відповідними роз`ясненнями. Також представник НАБУ у запереченнях зазначила, що у повідомленнях ОСОБА_4 від 25 серпня та 20 вересня 2024 року відсутні достатні дані про конкретні обставини, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, підслідного НАБУ, а твердження про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень має абстрактний характер та ґрунтується виключно на припущенні про існування певних фактів, тобто суб`єктивній оцінці показань свідка ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000184. Враховуючи викладене, представник просила у задоволенні скарги відмовити, а її розгляд проводити без участі представника НАБУ за наявними письмовими запереченнями.

Положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи висновки, викладені в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 вересня 2023 року у справі №991/7143/23 та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності заявника, який, будучи належним чином повідомлений про розгляд скарги, не з`явився в судові засідання та без участі особи, бездіяльність якої оскаржується.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Дослідивши матеріали скарги та письмові заперечення представника особи, бездіяльність якої оскаржується, враховуючи не виконання органом досудового розслідування положень ст. 214 КПК України, що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник ОСОБА_4 зазначає, що на розгляді колегії суддів Вищого антикорупційного суду перебувають матеріали кримінального провадження №0000184 від 18 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст. 368 КК України. Під час допиту в якості свідка у судових засіданнях від 21 серпня і 13 вересня 2023 року та 12 вересня 2024 року ОСОБА_6 надав показання, якими ввів в оману суд, відмовився від давання показань та визнав в своїх діях пропозицію щодо надання неправомірної вигоди службовій особі. Так, як зазначає заявник, свідок під час його допиту надавав відповіді які прямо суперечать одна одній, маніпулював фактами та обставинами, чим, на його переконання, вводив суд в оману. Також, під час надання показань у судовому засіданні 12 вересня 2024 року свідок ОСОБА_6 відмовився від надання відомостей про особу на ім`я ОСОБА_9 . Крім цього, після ознайомлення у судовому засіданні з аудіофайлами, які були надані стороною захисту, ОСОБА_6 визнав факт пропозиції неправомірної вигоди у сумі 20 тисяч доларів США ОСОБА_4 під час телефонних розмов з останнім. На обґрунтування своїх доводів заявник навів стенограму запитань-відповідей відповідних судових засідань та вважає, що свідок ОСОБА_6 , такими своїми діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 369,ч.2 ст. 384, ч.1 ст. 385 КК України. В зв`язку з цим заявник просив, на підставі викладених у його заяві обставин, внести відомості до ЄРДР і розпочати досудове розслідування.

Дослідивши подану заяву та показання свідка ОСОБА_6 , слідчий суддя констатує, що скаржник фактично спонукає слідчого суддю дослідити та надати власну оцінку показам свідка, підміняючи таким чином повноваження, якими наділена колегія суддів під час розгляду кримінального провадження по суті. При цьому, не зазначає будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР та перевірки їх засобами кримінального процесу паралельно з оцінкою колегією суддів.

Крім того, скаржником не враховані положення ч.5 ст.354 КК України, що є достатньо суттєвим при розгляді аналогічних скарг, а тому ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів, в тому числі

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України відсутні, а тому в задоволенні вимог адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 , слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_10