Справа № 462/7678/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000565 з розгляду обвинувального акта про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, без зареєстрованого місця проживання та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 13.09.2024 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.2 ст.345, ч.1, 4 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 14.04.2024 року, о 15.20 год., в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжено на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №49/2024 від 05.02.2024 року, перебуваючи у приміщенні магазину «Є Таке», що знаходиться на АДРЕСА_2 , де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, діючи таємно, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв «Power bank XO PR-124 40000 mAh» в кількості одна штука, вартістю 1112,04 грн. без ПДВ, «Power bank XO PR-156 30000 mAh» в кількості одна штука, вартістю 1029, 64 грн. без ПДВ, бездротові навушники «Airpods2» в кількості дві штуки, вартістю 760 грн. без ПДВ кожна, які поклав в пакет, та не оплативши на касі вартості вказаного товару, покинув приміщення магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисним протиправними діями ОСОБА_4 завдав ФОП ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3661, 68 грн. без ПДВ.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, зокрема щодо часу, місця, способу вчинення крадіжки, переліку та вартості викраденого. При цьому, від давання показань відмовився.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану,доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Обставинами, що пом?якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, характеризується умисною формою вини та корисливим мотивом; конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема час і місце його вчинення та період вчинення, а саме під час запровадженого в країні воєнного стану; особу винного, який неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень (а.с.28-38), неодружений, на обліку щодо узалежнень та в психоневрологічному диспансері не перебуває (а.с.25-27).

Положеннями ч.2 ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, враховуючи позицію представника потерпілого ФОП ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , викладену в поданій на адресу суду заяві (а.с.20), що при обранні виду і міри покарання потерпілий покладається на розсуд суду, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 ст.69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у кримінальному провадженні сукупності обставин, що пом?якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 засуджений 13.09.2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.2 ст.345, ч1, 4 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Між тим, під час даного судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 винний в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення вказаного попереднього вироку.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням, визначеним вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2024 року.

При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2024 року ОСОБА_4 остаточне покарання призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень з врахуванням вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2024 року.

Водночас, згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2024 року строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 05.07.2024 року.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває в ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» у зв`язку з відбуванням покарання за попереднім вироком, суд вважає, що строк відбуття покарання за даним вироком слід рахувати з дня набрання цим вироком законної сили, зарахувавши, на підставі ч.4 ст.70 КК України, у такий строк покарання, що відбуте частково за попереднім вироком, з 05.07.2024 року до дня набрання даним вироком законної сили.

Частиною 5 ст.72 КК України визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 04.06.2024 року (справа №523/11745/22), попереднє ув?язнення може бути зараховане лише в межах того самого кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув?язнення.

Враховуючи, що строк попереднього ув?язнення з 23.04.2024 року до 05.07.2024 року був зарахований у строк покарання ОСОБА_4 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2024 року, строк попереднього ув`язнення з 06.02.2020 року по 08.02.2020 року був зарахований у строк покарання ОСОБА_4 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2024 року, а у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 не було застосовано попереднє ув?язнення, тому вказані строки попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні зараховуватися не можуть, оскільки зараховані попередніми вироками у кримінальних провадженнях, де вони застосовувались.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого на час ухвалення вироку обраний не був, клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили прокурором заявлено не було.

Керуючись ст.100, 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п?ять років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за даним вироком та попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2024 року визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п?ять років сім місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши, на підставі ч.4 ст.70 КК України, у такий строк покарання, що відбуте частково за попереднім вироком, з 05.07.2024 року до дня набрання даним вироком законної сили.

Речовий доказ компакт-диск «CD-R», 700 МВ, з відеозаписами з камер відеоспостереження за 14.04.2024 року з приміщення магазину «Є Таке», що на АДРЕСА_2 залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1