У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000207, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000207, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування клопотання адвокат посилається на те, що прокурором відділу процесуального керівництва кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 було подано клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000207 від 24.08.2023 року за ч.2 ст.364 КК України. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 від 18 вересня 2023 року було накладено арешт на транспортний засіб Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , на праві власності. Як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді в її основу покладено обґрунтування, що вказане тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та є необхідним для збереження речових доказів. Представник вказує, що, суд не звернув увагу на те, що у кримінальному провадженні № №0000207 від 24.08.2023 розпочатому за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України органом досудового розслідування не було проведено жодної експертизи, яка б доказувала те, що вищевказане майно, хоча б якимось чином відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Також, в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, вказано, що транспортний засіб є засобом вчинення злочину, хоча ніякого відношення до зловживання службовим становищем він не має. В той самий час, прокурором на підтвердження вказаного твердження, не надається будь-який підтверджуючий документ, щодо причетності вказаного транспортного засобу до інкримінованого особі, яка притягується в даному провадженні до кримінальної відповідальності. Крім цього, не конкретизовано, яке відношення до розслідуваного кримінального правопорушення має власник вказаного транспортного засобу гр. ОСОБА_4 , яка у свою чергу жодним чином навіть не згадується у жодних проведених слідчих гласних та негласних діях. Також звертають увагу, що ОСОБА_4 не є підозрюваною та в будь-якому іншому статусі окрім свідка не перебуває.

Також автомобіль, на який було накладено арешт, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 від 31 жовтня 2023 року а саме, Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 на праві власності не містить ознак які б могли віднести їх до речових доказів у кримінальному провадженню №0000207 від 24.08.2023 року за ч.2 ст.364 КК України, оскільки вищезгадане майно та вказаний транспортний засіб не був знаряддям вчинення злочину, не зберіг на собі сліди злочину та не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі наведеного, просить скасувати арешт на транспортний засіб Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , на праві власності.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд без його участі, підтримує подане клопотання.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд без його участі, та заперечив проти скасування арешту майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000207, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2023 клопотання задоволено. Накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 (код НОМЕР_3 ).

Згідно свідоцтва про реєстацію транспортного засобу НОМЕР_4 транспортний засіб Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_4 .

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Слідчим суддею встановлено, що на даний час необхідність в арешті майна, а саме на: транспортний засіб Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 (код НОМЕР_3 ) - відпала, зважаючи на накладення арешту 18.09.2023 та відсутність доказів вчинення з таким будь-яких процесуальних дій.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання про скасування арешту майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: зокрема, у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 00000207, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2023 року (справа № 308/15875/23, 1-кс/308/4192/23) на транспортний засіб Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 (код НОМЕР_3 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1