Справа № 565/2411/24
Провадження № 1-кп/565/203/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду у судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 01.10.2024року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заболоття, Володимирецького (нині - Вараського) району, Рівненської області, громадянина України, неодноразово судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вироку Володимирецького районного суду Рівненської області, у справі №556/279/24, від 12.02.2024 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді стягнення в дохід держави штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області, у справі №556/279/24, від 31.07.2024 року, засудженому ОСОБА_3 замінено несплачену за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.02.2024 року суму штрафу в розмірі 510,00 гривень на громадські роботи строком 30 (тридцять) годин.

10.09.2024 року ОСОБА_3 у Вараському районному відділі Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області під підпис ознайомлено з умовами, порядком та обов`язками під час відбування покарання, відповідно до ч.1 ст.37 КВК України, та під підпис попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК України, за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

10.09.2024 року ОСОБА_3 видано направлення для відбування покарання до КП «Благоустрій» Вараської міської ради, що розташоване по вул.Комунальна, буд№2, корпус №2, в м.Вараш, Рівненської області, згідно якого останній повинен був приступити до відпрацювання громадських робіт з 12.09.2024 року.

Наказом директора КП «Благоустрій» Вараської міської ради від 10.09.2024 року №75-К, засудженого ОСОБА_3 прийнято на громадські роботи строком на 30 (тридцять) годин з 12.09.2024 року, при цьому, останньому визначено об`єм роботи та складено графік виходу на роботу.

Із запланованого графіком виходу на роботу - з 12.09.2024 року по 23.09.2024 року, засуджений ОСОБА_3 жодного разу на роботу не з`явився та до виконання громадських робіт не приступив, чим відповідно до ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухилився від покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Так, ОСОБА_3 своїми діями порушив ч.3 ст.40 КВК України, без поважних причин (тяжка тривала хвороба, виїзд в іншу місцевість без дозволу у зв`язку з загибеллю близьких, тощо), з метою ухилення від відбування покарання, не приступив до виконання громадських робіт та не відпрацював призначені йому громадські роботи, тобто умисно ухилився від призначеного судом йому покарання у виді громадських робіт.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, в якому зазначив, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.302 КПК України, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_3 зазначив, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні.

Окрім цього, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також зазначив про обізнаність, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У даній заяві захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Положеннями ч.2 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) та приймаючи до уваги його заяву, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, згоден із встановленими під час дізнання обставинами, згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Суд, відповідно до вимог ч.2 ст.382 КПК України, визнає, що органом досудового розслідування достовірно встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_3 та захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, не оспорюють, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (проступку) ОСОБА_3 визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, - є правильною, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, доведена повністю поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим, не задіяним у суспільно-корисній праці, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), яке, згідно із ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення (проступку).

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_3 був засуджений вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.02.2024 року за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.Зазначений вирок набрав законної сили 29.03.2024 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 31.07.2024 року, засудженому ОСОБА_3 замінено несплачену за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.02.2024 року суму штрафу в розмірі 510,00 гривень на громадські роботи строком 30 (тридцять) годин.

Після постановлення вироку - 12.02.2024 року та набрання ним законної сили - 29.03.2024 року, обвинувачений ОСОБА_3 , у період з 12.09.2024 року по 23.09.2024 року, вчинив новий злочин, тому згідно ст.71 КК України, суд вважає за необхідне частково приєднати невідбуте покарання по вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.02.2024 року до основного покарання.

Частина 4 ст.71 КК України визначає, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі наведеного та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став, не задіяний у суспільно - корисній праці, веде антигромадський спосіб життя, немає сталих соціальних зв`язків, вчинив новий злочин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, у виді обмеження волі.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.367-371,373,374,381,382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у видіобмеження волі на строк 1 (один) рік.

Згідно ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання по вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 лютого 2024 року та ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 31 липня 2024 року у виді громадських робіт строком 30 (тридцять) годин - 3 (три) дні обмеження волі, із розрахунку - одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, і остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 (три) дні.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок, відповідно до ст.532 КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1