КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого заступником начальника відділу державного екологічного нагляду водних ресурсів Управління державного екологічного нагляду земельних ресурсів, надр, водних ресурсів, атмосферного повітря Державної екологічної інспекції Столичного округу, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України у межах кримінального провадження №0002197 від 26 липня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року клопотання начальника відділення №1 СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - залишено без задоволення.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на 43 дні в межах строку досудового розслідування, тобто по 14 листопада 2024 року включно.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 14 листопада 2024 року включно, наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування із підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначено до 14 листопада 2024 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого і застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 14 листопада 2024 року.

Уважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню на підставі невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами, про які зазначено та які долучено до матеріалів клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Зауважує, що під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні у тому числі особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також на даний час є обвинуваченим за статтею 307 КК України за аналогічними фактами у складі іншої групи осіб в іншому кримінальному провадженні; незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків та інших осіб, які приймали участь у даному кримінальному провадженні, оскільки під впливом підозрюваного інші підозрювані, у тому числі й свідки, можуть змінити показання, адже ОСОБА_7 відомі невстановлені на сьогоднішній день досудовим розслідуванням пособники у вчиненні кримінальних правопорушень та свідки вчинення такого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується, оскільки на даний час за результатами проведених слідчих дій та процесуальних дій, а також обшуків не встановлено всіх учасників злочинної схеми, тобто ОСОБА_7 продовжує приховувати від слідства об`єктивні дані, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002197 від 26 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною третьою статті 303 КК України.

14 січня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У подальшому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_7 , неодноразово було продовжено, останній раз ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року на 60 діб, до 05 жовтня 2024 року включно.

11 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування до 10 місяців, тобто до 14 листопада 2024 року.

02 жовтня 2024 року до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника відділення №1 СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002197 від 26 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною третьою статті 303 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року клопотання начальника відділення №1 СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - залишено без задоволення.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на 43 дні в межах строку досудового розслідування, тобто по 14 листопада 2024 року включно.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 14 листопада 2024 року включно, наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування із підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначено до 14 листопада 2024 року включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно частин першої-четвертої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до пункту «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами, а також була предметом встановлення попередніми ухвалами про застосування запобіжного заходу та його продовження.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, у даному кримінальному провадженню сторонами провадження та зі сторони свідків прийнята активна участь у слідчих діях, де шляхом допитів та проведенням слідчих експериментів, закріпленні покази та встановленні обставини події, а тому, враховуючи соціальний статус підозрюваного, його рівень освіти та відсутність матеріальних благ, ризик впливу на потерпілу доволі невеликий.

Слідчим суддею встановлено, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України.

Так, слідчий суддя, оцінивши актуальність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, врахував спосіб та обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, відомості про те, що інкриміновані ОСОБА_7 злочини вчинялись у складі злочинної організації, у зв`язку з чим дійшов висновку, що ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні не зменшилися та залишаються бути актуальним; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, та ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, продовжують бути актуальними.

Разом з тим, як вірно зазначено слідчим суддею, з урахуванням тривалості строку досудового розслідування та належного виконання обов`язків з боку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу за ухвалою слідчого судді, встановлені щодо підозрюваного ризики, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, не зникли та продовжують бути актуальним, хоча і значною мірою зменшились, виходячи з подальшого перебігу досудового розслідування, що дозволяє здійснити зміну застосованого запобіжного заходу на непов`язаний із утриманням під вартою, оскільки в ході розгляду клопотання прокурором не було доведено обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тобто не виконано вимоги пункту 3 частини першої статті 194 КПК України.

Окрім того, згідно змісту клопотання, долучених до клопотання матеріалів та пояснень прокурора, наданих в судовому засіданні, завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу неможливо, оскільки для повного та всебічного розслідування у кримінальному провадженні наявна необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових), процесуальних дій.

При цьому, слідчим суддею враховано особу підозрюваного, відомості про належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, а також те, що він співпрацює зі слідством, що зменшує ступень суспільної небезпечності особи підозрюваного та впливає на твердження досудового слідства, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки як під час розгляду судом першої інстанції клопотання про продовження щодо ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час апеляційного розгляду, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

За результатами розгляду клопотання не наведено переконливих доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи, на які посилається прокурор в обґрунтування апеляційної скарги, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, тому підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4