Справа № 645/3344/24
Провадження № 1-кп/645/394/24
В И Р О К
25 липня 2024 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольського Зміївського району Харківської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, утриманців не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_3 11.04.2024, близько 17 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, перебував у приміщенні квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в його кімнаті вживав алкогольні напої, де також в сусідній кімнаті перебувала мати останнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У подальшому, того ж дня, через певний проміжок часу у вечірній час доби, в кімнаті вказаної квартири ОСОБА_3 побачив мобільний телефон, який лежав на столі біля ліжка, де в цей же момент у останнього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.
Так, продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, не маючи наміру повертати вищевказаний мобільний телефон, ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 804 гривні 67 копійок.
ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення злочину та його правову кваліфікацію не оспорював.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що у квітні 2024 року (точної дати не пам`ятає) він прийшов до свого знайомого ОСОБА_7 додому на АДРЕСА_4 (номерів будинку та квартири не пам`ятає), де вони вирішили вжити спиртні напої. ОСОБА_3 сходив до магазину і придбав горілку. В ході розпивання спиртних напоїв ОСОБА_8 вийшов із кімнати. В цей час обвинувачений побачив на столі біля ліжка мобільний телефон білого кольору із стертим написом, який належить матері ОСОБА_9 . Поки нікого не було в кімнаті обвинувачений поклав мобільний телефон до кишені та через деякий час пішов додому. В подальшому він звернувся до свого знайомого ОСОБА_10 (прізвище не знає), який за пляшку горілки та напій забрав у нього цей телефон.
Обвинувачений наголосив, що вину він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, піддав критичній оцінці свої дії. Просив його суворо не карати. Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву, в якій просила розглянути кримінальне провадження за її відсутності, не заперечувала проти розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи той факт, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.
ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
ІV. Мотиви суду при призначенні покарання
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиню, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не засуджений, на обліку в лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, на обліку в лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, та саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.
При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд покладає на обвинуваченого.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Суд не вбачає підстав для застосування запобіжного щодо обвинуваченого, оскільки протягом розгляду кримінального провадження останній належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.
Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.05.2024 року по справі № 645/2458/24 провадження 1-кс/645/712/24, оскільки подальше його застосування є недоцільним.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.03.2024 року по справі № 645/2458/24 провадження 1-кс/645/712/24, на мобільний телефон «Samsung Galaxy Grand Prime» (IMEI НОМЕР_1 ) в корпусі білого кольору.
Речові докази по кримінальному провадженню:
- коробка блідо-білого кольору з мобільного телефону «Samsung Galaxy Grand Prime», яка перебуває в камері зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, повернути власниці - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , після набрання вироком законної сили;
- мобільний телефон «Samsung Galaxy Grand Prime» (IMEI НОМЕР_1 ) в корпусі білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , вважати повернутим власниці після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1