Номер провадження: 11-кп/813/1628/24
Справа № 511/622/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 березня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000064 від 23.01.2024 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орел, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 березня 2024 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 п.1,2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання , п.2 ч.3 ст. 76 КК України -не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Вирішено питання з речовими доказами та заходами забезпечення у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 08.10.2023 року, приблизно о 09:30 годин ОСОБА_8 , перебуваючи на території свого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , помітивши, що на тумбочці в коридорі його будинку ОСОБА_9 залишив без нагляду мобільний телефон марки «Теспо Spark Go 2023» чорного кольору 2023 року випуску, б/в, у нього виник раптовий злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Теспо Spark Go 2023» чорного кольору 2023 року випуску, б/в, яким користується ОСОБА_9 та який фактично належить його матері - потерпілій ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, цього ж числа, а саме 08.10.2023 приблизно о 09:30 год, ОСОБА_8 переконавшись в тому, що його дії залишаються непоміченими, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Теспо Spark Go 2023» чорного кольору 2023 року випуску, б/у, вартість якого на момент події становила 3519 гривень 20 копійок, яким користувався ОСОБА_9 та який фактично належить потерпілій ОСОБА_10 . Після чого викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вимоги наведені в апеляційних скаргах та узагальнення

доводів осіб, які її подали

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок змінити в частині формулювання обвинувачення, поповнивши мотивувальну частину вироку при викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України вказівкою про те, що крадіжку вчинено «в умовах воєнного стану», введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого продовжено Указами Президента України, зокрема Указом від 26.07.2023 №451/2023.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що викладене у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, повинно відповідати правовій кваліфікації діяння особи за відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, оскільки кваліфікація здійснюється на підставі встановлених та доведених під час судового розгляду фактичних обставин. Однак, в оскаржуваному вироку в частині формулювання обвинувачення не зазначено, що крадіжка була вчинена ОСОБА_8 в умовах воєнного стану.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні

Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання Одеського апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, причин неприбуття не повідомив, з клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення обвинуваченого про час та місце судового засідання та з урахуванням того, що в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та призначене йому покарання, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що вирок суду ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає обґрунтованими з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що в мотивувальній частині вироку при викладенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено, що крадіжка була вчинена ОСОБА_8 в умовах воєнного стану.

Так, відповідно до вимог п.2) ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зазначається, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як убачається зі змісту оскарженого вироку, при викладенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено, що крадіжка була вчинена ОСОБА_8 в умовах воєнного стану.

Тобто, у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено обставини вчинення злочину, які б давали підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за кваліфікуючою ознакою - в умовах воєнного стану.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_12 вчинив таємне викрадення чужого майна 08.10.2023 року та кваліфікував його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено обставин вчинення злочину, які б давали підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за кваліфікуючою ознакою «в умовах воєнного стану».

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна 08.10.2023 року, тобто в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого продовжено Указами Президента України, зокрема Указом від 26.07.2023 №451/2023.

Відповідно до ч.4 ст.185 КК України, передбачена відповідальність за крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідно до п.1,2) ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскарженого вироку порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до положень п.3,4) ч.1 ст.409, ч.1 ст.412, п.1,2) ч.1 ст.413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржений вирок суду першої інстанції зміні.

Зазначена зміна вироку суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 412, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеського обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 березня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - змінити.

Доповнити мотивувальну частину вироку при викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України вказівкою про те, що крадіжку вчинено «в умовах воєнного стану», введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого продовжено Указами Президента України, зокрема Указом від 26.07.2023 №451/2023.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4