Справа №385/2011/23
Провадження №1-кп/385/22/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000117 від 13.09.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ст. 336 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 13.09.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ст. 336 КК України.

04.04.2024 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строком на шістдесят днів. Дане клопотання мотивується тим, що згідно обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, та хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

29 листопада 2023 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 скеровано до суду для розгляду по суті.

11 грудня 2023 року у вказаному кримінальному провадженні проведено підготовче судове засідання, за результатами якого призначено судовий розгляд.

16 січня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 був присутній в черговому судовому засіданні.

В подальшому в судове засідання, призначене на 24 січня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений головуючим суддею в судовому засіданні, яке відбулось 16.01.2024, у зв`язку з чим щодо останнього застосовано привід в судове засідання на 02 лютого 2024 року на 14 год. 00 хв.

У судове засідання 02 лютого 2024 року обвинуваченого ОСОБА_3 не доставлено приводом у зв`язку з тим, що останній відмовився вийти з власного подвір`я.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2024 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано повторний привід в судове засідання на 09 лютого 2024 року на 14 год. 00 хв.

У судове засідання 09 лютого 2024 року обвинуваченого ОСОБА_3 не доставлено приводом з причин відсутності за місцем проживанням та не встановленням його місцезнаходження.

09 лютого 2024 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано черговий привід в судове засідання на 14 лютого 2024 року на 14 год. 00 хв., який не було виконано, так як обвинувачений відсутній за місцем проживання.

14 лютого 2024 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 та зупинено судове провадження.

05 березня 2024 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області поновлено судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 з підстав встановлення його місця перебування та здійснено виклик учасників судового провадження на 21 березня 2024 року на 09 год. 30 хв.

У судове засідання 21 березня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

21 березня 2024 року здійснено повторний виклик учасників судового провадження на 04.04.2024 на 14 год. 00 хв., однак обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, до суду вчергове повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи те, що відповідно до положень ст. 323 КПК України, участь обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження, є обов`язковою, крім випадків передбачених КПК України; те, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово не з`являється в судові засідання; наразі відсутні відомості про його місцеперебування, тому вказане унеможливлює проведення судового розгляду в розумні строки, призводить до затягування розгляду справи і порушує права інших учасників процесу та є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Наразі щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у межах даного кримінального провадження будь який запобіжний захід не застосовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких є проступком, а інше - нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, яке, враховуючи суспільну небезпечність та правовий режим воєнного стану, слід відбувати реально в місцях позбавлення волі. Неодноразово в судові засідання не з`являвся, поважних причин своєї неявки суду не повідомляв. На час подання даного клопотання місце знаходження обвинуваченого ОСОБА_3 не відоме; 2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, задля спотворення ними дійсних обставин вчинення кримінальних правопорушень та в подальшому уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинене, так як обвинувачений може здійснювати на них психологічний тиск, залякування, з метою відмови та/чи зміни ними своїх показань; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема вводити суд в оману, ухилятись від викликів суду.

Виключно застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам, передбачених ст. 177 КПК України: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи що на час звернення до суду з даним клопотанням обвинувачений ОСОБА_3 відсутній за місцем проживання, його місцезнаходження наразі не відоме, а тому інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово без поважних причин в судові засідання не з`являвся, приводом не був доставлений та наразі його місцезнаходження не відоме, що свідчить про переховування обвинуваченого від суду.

Викладене свідчить про достатні підстави вчинення обвинуваченим зазначених вище ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Водночас, враховуючи тяжкість та обставини скоєння кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері призову та мобілізації, вважає за необхідне визначити заставу у виді - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить відмовити у задоволенні клопотання. Вважає, що доцільним буде застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений в судому засіданні зазначив, що йому потрібно лікувати руку.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до такого висновку.

Згідно части першої та другої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Запобіжними заходами є, зокрема, особисте зобов`язання та тримання під вартою (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Частиною четвертою статті 176 КПК України передбачено, що запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною четвертою вищевказаної статті передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції ЄСПЛ, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, суд враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

В судовому засіданні встановлено, що кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_3 , одне є проступком, а інше - нетяжким злочином.

Клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про наявність у обвинуваченого наміру перешкоджати ходу судового розгляду у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово не з`являється в судові засідання, однак застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою у зв`язку з наявністю такого ризику є непропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

У клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу обвинуваченого, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Враховуючи вище викладене та з метою запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , та можливо обрати останньому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Враховуючи вказані обставини, суд переконаний, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_9 процесуальних обов`язків під час судового розгляду, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 334, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із м. Гайворон, Голованівського району Кіровоградської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків на термін два місяці, тобто по 10 грудня 2024 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора ОСОБА_4 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_11