ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2840/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту на належне на прав власності майно накладеного ухвалою слідчого судді від 28.08.2024 у кримінальному провадженні №0001708 від 10.05.2023 за ч. 3 ст. 301, ч. 1 ст. 190 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, посилаючись на те, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження було проведено обшук, під час якого вилучено майно, що належить заявникові і не має ніякого відношення до кримінального провадження. Разом з тим, вилучене майно заявника постановою слідчого визнано речовим доказом, а ухвалою слідчого судді на нього накладено арешт. Наразі органом досудового розслідування було здійснено перевірку вилученого майна та встановлено, що останнє не має ознак речового доказу, у зв`язку з цим заявник просить скасувати арешт та повернути майно.

Заявник та представник останнього, просили розглянути клопотання в їх відсутність та задовольнити з підстав зазначених у доповненні до клопотання.

Прокурор до суду не з`явився, шляхом телефонного зв`язку повідомив, про те що не заперечує проти задоволення клопотання, оскільки вилучене майно не містить ознак речового доказу.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що останнє підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.08.2024 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_4 у справі №753/12252/24, провадження № 1-кс/753/2387/24 в рамках кримінального провадження №0001708 від 10.05.2023 за ч. 3 ст. 301, ч. 1 ст. 190 КК України накладено арешт на мобільний телефон «Iphonе 7», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; «IphoneSE» ІМЕІ: НОМЕР_2 ; банківську карту на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Хоча статтею 1 Протоколу № 1 не передбачено чіткого переліку процедурних вимог, зміст статті слід тлумачити таким чином, що особам, які постраждали внаслідок втручання у їх "майно", повинна бути надана розумна можливість подати свою справу до відповідальних органів з метою ефективно оскаржувати ці заходи, посилаючись, в залежності від обставин, на неправомірність або свавільну й необгрунтову поведінку (G.I.E.M. S.R.L. and Others v. Italy (по суті) [ВП], § 302; Yildirim v. Italy (ухв.); AGOSI v. the United Kingdom, §§ 55 and 58-60; Air Canada v. the United Kingdom, § 46; Arcuri and Others v. Italy (ухв.); Riela and Others v. Italy (ухв.)).

Встановлюючи, чи може така умова бути задоволена, суд повинен зайняти узагальнену позицію щодо застосованих процедур (AGOSI v. theUnited Kingdom, § 55; Bowler International Unit v. France, §§ 44-45; Jokela v. Finland, § 45; Denisova and Moiseyeva v. Russia, § 59; Microintelect OOD v. Bulgaria, § 44).

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться недоторканність права власності.

Згідно ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що подальша потреба у арешті майна відсутня, оскільки від органу досудового розслідування не надійшло спростувань доводів заявника про те, що вилучене майно заявника має ознаки речових доказів та потребують забезпеченню.

Керуючись ст. ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 28.08.2024 у справі №753/12252/24, провадження № 1-кс/753/2387/24 в рамках кримінального провадження №0001708 від 10.05.2023 за ч. 3 ст. 301, ч. 1 ст. 190 КК України на мобільний телефон «Iphonе 7», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; «IphonеSE» ІМЕІ: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_3 ; банківську карту на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: