Справа № 639/6714/24
Провадження 1-в/639/632/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання в.о. начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

вироків Зміївського районного суду Харківської області від 18.06.2024

та Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024 у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання в.о. начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» ОСОБА_4 про приведення вироків Зміївського районного суду Харківської області від 18.06.2024 та Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_5 до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.06.2024 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 23.06.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2097,60 грн.

У подальшому, вироком Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 7 років 10 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 02.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2037,50 грн.

Раніше ОСОБА_5 засуджений 03.04.2024 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, в.о. начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» просить привести вироки Зміївського районного суду Харківської області від 18.06.2024 та Харківського районного суду Харківської області 22.07.2024 у відповідність до Закону №3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Від адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» та засудженого надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023 рік становило 2684 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.06.2024 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 23.06.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2097,60 грн.

У подальшому, вироком Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 7 років 10 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 :

28.06.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1154,30 грн.,

09.07.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2492 грн.,

26.10.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 5100 грн.,

26.10.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1436, 50 грн.,

02.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2037,50 грн.,

04.12.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4800 грн.,

03.02.2024 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4202,40 грн.

Раніше ОСОБА_5 засуджений 03.04.2024 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, а також за вироком Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024 (за епізодом від 02.11.2023) за ч. 2 ст. 190 КК України завдав матеріальну шкоду потерпілим за кожним з зазначених епізодів на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння в цій частині відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказані вироки у відповідність до вимог вказаного Закону.

При цьому ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України у повному обсязі, а також звільненню від покарання, призначеному за ч. 2 ст. 190 КК України за вироком Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024.

Також при призначенні покарання за зазначеним вироком суду враховується звільнення ОСОБА_5 від покарання за минулим вироком та призначається йому остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, клопотання в.о. начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання в.о. начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024: за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 (семи) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 7 (семи) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2024, більш суворим за вироком Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024, та остаточно визначити покарання у виді 7 (семи) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1