печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Генерального прокурора ОСОБА_3 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2024 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Генерального прокурора ОСОБА_3 та зобов`язання вчинити дії.

У своїй скарзі захисник просить:

1. «витребувати з Офісу Генерального прокурора скаргу ОСОБА_2 від 20.05.2024 та дослідити копії доданих документів котрі підтверджують його доводи про притягнення протягом 30-ти років завідомо невинного до кримінальної відповідальності по ст. 93 КК України.»

2. «зобов`язати Генерального прокурора ОСОБА_3 виконати вимоги положень ч. 4, 5 ст. 36, ст. 460 КПК України відповідно до постанови заступника начальника Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 і подана в Верховний суд про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень.»

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою ст. 303 КПК України.

Зокрема, предметом такого оскарження є бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; про закриття кримінального провадження; про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; про відмову у визнанні потерпілим; про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, а також повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру та рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки. Даний перелік, визначений КПК України, є вичерпним.

Частиною другою статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Частиною першою ст. 36, частиною п`ятою ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак вимоги заявника, в яких він просить «витребувати з Офісу Генерального прокурора скаргу ОСОБА_2 від 20.05.2024 та дослідити копії доданих документів котрі підтверджують його доводи про притягнення протягом 30-ти років завідомо невинного до кримінальної відповідальності по ст. 93 КК України, а також зобов`язати Генерального прокурора ОСОБА_3 виконати вимоги положень ч. 4, 5 ст. 36, ст. 460 КПК України відповідно до постанови заступника начальника Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 і подана в Верховний суд про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень», не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що вимоги скарги не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що визначено нормами Глави 26 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1-35, 303, 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Генерального прокурора ОСОБА_3 , яка полягає у невиконанні ухвали слідчого судді та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1