Провадження № 1-кс/686/9919/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000147,

встановив:

18.11.2024 р. прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , за допомогою поштового зв`язку (дата поштового відправлення - 15.11.2024 р.), звернувся до слідчого судді з клопотанням, про накладення арешту на майно, яке 13.11.2024 р., у ході проведення, у період часу з 09 год. 08 хв. по 09 год. 46 хв., обшуку у приміщенні двоповерхової будівлі, що на території авто кооперативу «Вулкан», що по вул.Фанерній,1А у м.Київ, керівником якого є ОСОБА_3 , було тимчасово вилучено у останнього, зокрема, на: сервер марки «Oltec», серійний номер НОМЕР_1 , та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A12», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 , картою пам`яті 32 Gb., у чохлі чорного кольору.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає. Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно (фактично вилучене у третьої особи), як речові докази, та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні №0000147, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. Також, слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що у клопотанні прокурор просить накласти арешт на майно, дозвіл на відшукання якого було надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, однак, із врахуванням тієї обставини, що наявна у мобільному телефоні та на сервері інформація може бути зафіксована, шляхом копіювання відповідних даних, а сам факт відшукання зазначених речей саме у вказаному приміщенні (дозвіл на проведення обшуку у якому слідчим суддею було надано) вже зафіксовано у відповідному протоколі обшуку, прокурор не аргументує достатнім чином, яка мета та необхідність арешту вказаного майна.

З матеріалів поданого прокурором клопотання не вбачається необхідність проведення з вилученим майном конкретних слідчих дій, що виправдовувало б таке втручання в права та інтереси власника майна, як застосування арешту майна, потребами досудового розслідування. Будь-яких постанов про призначення у кримінальному провадженні експертиз, об`єктом дослідження яких мають бути вилучені мобільний телефон та сервер, матеріали, поданого прокурором клопотання, не містять.

До клопотання прокурором долучено лише витяг з ЄРДР (на 10 арк.), а також копії: ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (на 1 арк.); протоколу обшуку (на 5 арк.); постанови про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні (на 1 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних особи, якій належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказану особу про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000147, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя