Дата документу 13.09.2024
Справа № 334/5921/24
Провадження № 1-кс/334/2364/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, немаючого на утримані малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у кримінальному провадженні за № 0001479 від 21.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

установив:

21 липня 2024 року, у період часу з 00:00 до 08:00, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на задоволення своєї статевої пристрасті, перебуваючи наодинці з неповнолітньою ОСОБА_7 , 2008 р.н., за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що вона була в стані алкогольного сп?яніння, намагався вступити з нею у статеві зносини, на що отримав відмову. Після цього ОСОБА_5 , з метою подолання спротиву ОСОБА_7 , застосував до неї фізичне насильство і, оголивши свої геніталії, почав задовольняти свою статеву пристрасть шляхом вагінального проникнення більше двох разів у тіло потерпілої з використанням власних геніталій.

Тим самим, ОСОБА_5 вчинив відносно неповнолітньої ОСОБА_7 дії сексуального характеру, пов?язані з вагінальним проникненням без добровільної згоди, порушивши її статеву недоторканість.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме: у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) неповнолітньої особи.

21.07.2024 о 17 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 затриманий у порядку ст.208 КПК України.

22.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події, в якому зафіксована обстановка на місці вчинення злочину,

протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками,

медичною документацією з КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, згідно якої встановлено, що на тілі ОСОБА_7 , виявлені тілесні ушкодження,

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Крім того, про існування зазначеного ризику свідчить репутація підозрюваного його характер, моральність.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується, тим, що наразі не встановлені всі обставини вчиненого злочину та відповідно не вилучені всі необхідні об`єкти які б могли зберегти на собі сліди злочину.

Перебуваючи на волі, під домашнім арештом і тд., останній зможе користуватися мобільними телефонами, комп`ютерами чи іншими електронними пристроями, та за допомогою них знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Тобто, у випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, це призведе до забезпечення конспірації злочинної діяльності шляхом знищення або спотворення речових доказів ін., що може вплинути на подальше слідство, а саме знищити відео з камер відеоспостереження, тощо.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується, тим, що ОСОБА_5 розуміючи невідворотність покарання, може схиляти потерпілу, законного представника неповнолітньої потерпілої інших до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід судового розгляду в цілому.

При цьому підозрюваний знає про їх місце проживання, що може полегшити вплив підозрюваного на зазначених осіб.

Про наявність зазначеного ризику свідчать обставини кримінального правопорушення, а саме те, що підозрюваним до неповнолітньої потерпілої з метою подолання супротиву було застосовано насильство, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Крім того, внаслідок неповнолітнього віку потерпілої, її психологічних особливостей, рівня психічного розвитку та вікових відмінностей є ризик того, що дівчинка піддасться впливу підозрюваного.

Ураховуючи наведені вище обставини, слідчий просить суд продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого з підстав, викладених вище.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечив проти клопотання, вказавши на те, що ризик переховування підозрюваного ґрунтується виключно на припущеннях органу досудового слідства, а можливість втечі підозрюваного за межі України чи на тимчасово окуповану територію взагалі неможливий. Також захисник вказав на те, що підозрюваний добровільно надав доступ до свого житла, відтак ризик знищення доказів є також не підтвердженим. А тому просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 вказав на те, що він не переховувався від слідства, добровільно надав доступ до свого житла та автомобілю, жодного наміру переховуватись у нього немає, відтак просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників та дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, враховує, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання, які повинні вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації її дій, а лише на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Частиною другою статті 183 КПК України визначено виключні випадки у яких до особи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 , за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років свідчить про те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Відповідно до висновків, викладених у пункті 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих цінностей суспільства.

Отже, матеріали провадження дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора стосовно існування ризику, передбаченого п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості знищення підозрюваним речей, які можуть слугувати доказами у кримінальному провадженні, а також впливу на саму потерпілу, яка в силу віку та обставин ймовірного вчинення злочину може бути особливо вразливою для зовнішнього впливу.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ураховуючи наявність в матеріалах клопотання медичних довідок в яких зафіксовані численні тілесні ушкодження потерпілої, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави.

керуючись ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у межах досудового розслідування задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області.

Термін дії ухвали закінчується 22.10.2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13.09.2024 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1