490/8278/24 22.10.2024
н/п 1-в/490/189/2024
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/8278/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про звільнення від покарання засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, громадянка України, з вищою освітою, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , наразі утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» за адресою м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, буд. 5,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Засуджена ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про звільнення її від відбування покарання призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023 в порядку ч. 2 ст. 74 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.51 КУпАП. Якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.51 КУпАП.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, вважав за можливе звільнити засуджену ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023, у зв`язку із усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння, за яке особа засуджена. Крім того, прокурор зазначив про наявність підстав для звільнення засудженої від покарання за вироками Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2023, Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2023, Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.07.2023, Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2022, Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2019, які було враховано під час ухвалення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023; щодо покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2020 прокурор зазначив, що таке покарання засудженою відбуто, про що зазначено у вироку Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2023; щодо покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.06.2022 прокурор зазначив, що таке покарання засудженою відбуто.

Засуджена та її захисник клопотання підтримали у повному обсязі, просили звільнити засуджену від відбування покарання.

Дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженої, суд приходить до таких висновків.

Засуджена ОСОБА_3 наразі утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» за адресою м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, буд. 5.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2019 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджена за вчинення кримінальних правопорушень 09.05.2019 та 09.05.2019; вартість викраденого майна становить 221,34 грн. та 300,00 грн. відповідно, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1921,00 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.06.2022 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на один місяць.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2022 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.07.2019, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки два місяці.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджена за вчинення кримінальних правопорушень 14.07.2019, 05.08.2019, 26.03.2020, 04.04.2020, 13.07.2020, 20.07.2020, 25.07.2020, 06.08.2020; вартість викраденого майна становить 1 237,29 грн., 402,79 грн., 354,92 грн., 668,98 грн., 584,13 грн., 931,69 грн., 1 260,93 грн., 332,16 грн. відповідно, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1921,00 грн. (2019 рік) та 2102,00 грн. (2020 рік).

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2020 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на три місяці.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджена за вчинення кримінальних правопорушень 12.02.2019 та 03.04.2019; вартість викраденого майна становить 1005,08 грн. та 820,88 грн. відповідно, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1921,00 грн.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.07.2023 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки п`ять місяців; на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироками Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.06.2022 та від 19.09.2022, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки п`ять місяців; зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2022 - з 27.08.2020 по 08.11.2021.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджена за вчинення кримінальних правопорушень 30.06.2019, 30.11.2019, 11.12.2020, 06.02.2020, 06.02.2020, 03.04.2020; вартість викраденого майна становить 375,63 грн., 527,73 грн., 336,87 грн., 281,60 грн., 1 023, 31 грн., 1 624, 60 грн. відповідно, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1921,00 грн. (2019 рік) та 2102,00 грн. (2020 рік).

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2023 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.07.2023, остаточно призначено покарання у виді двох років п`яти місяців позбавлення волі; зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 27.08.2020 по 08.11.2021; зараховано строк відбутий за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.07.2023 - з 03.07.2023 по 28.08.2023; зараховано строк попереднього ув`язнення - з 19.12.2019 по 20.12.2019.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджена за вчинення кримінального правопорушення 16.08.2019; вартість викраденого майна становить 377,80 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1921,00 грн.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2023 вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2021 щодо ОСОБА_3 в частині звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасовано; ухвалено в цій частині новий вирок, за яким ОСОБА_3 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки шість місяців; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2020, більш суворим, призначеним даним вироком, визначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на два роки шість місяців; зараховано у строк відбування покарання відбуте покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2020 у виді трьох місяців арешту, що становить шість місяців обмеження волі.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджена за вчинення кримінальних правопорушень 14.04.2019 та 18.04.2019; вартість викраденого майна становить 948,18 грн. та 714,12 грн. відповідно, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1921,00 грн.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2023 у виді обмеження волі, більш суворим у виді позбавлення волі, призначено ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання призначене вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2023 у виді позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки два місяці. Зараховано ОСОБА_3 у строк покарання: час досудового тримання під вартою 19.12.2019 та 20.12.2019, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі; час попереднього ув`язнення з 27.08.2020 до 08.11.2021 з розрахунку на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі; строк відбутий за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2020 у виді трьох місяців арешту, що на підставі пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України становить три місяці позбавлення волі; строк відбутий за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 03.07.2023 у виді позбавлення волі з 03.07.2023 до 27.08.2023; строк відбутий за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.08.2023 у виді позбавлення волі з 28.08.2023 до 13.12.2023.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджена за вчинення кримінальних правопорушень 11.01.2022 та 13.05.2022; вартість викраденого майна становить 662,00 грн. та 433,40 грн. відповідно, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2 481,00 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26.06.2024 вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023 стосовно ОСОБА_3 залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення, що передбачено ч. 6 ст. 3 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для цілей адміністративного та кримінального законодавства, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV ПК України дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018, з 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921,00 грн.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019, з 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 102,00 грн.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020, з 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 270,00 грн.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021, з 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 481,00 грн.

Закон №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» набув чинності 09.08.2024; відповідно до якого був збільшений поріг для кримінальної відповідальності за крадіжку. Відповідно до положень вказаного Закону викрадення чужого майна стало кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 51 КУпАП України, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян.

Таким чином, наразі кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 19.04.2000 № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розтлумачив положення ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі кримінально-правової норми, яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це стосується випадків: коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження форми вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію. Так, декриміналізація - це скасування кримінального закону, що передбачає кримінальну відповідальність і покарання за конкретне кримінальне правопорушення.

Декриміналізація діяння може здійснюватися такими способами: а) суспільно небезпечне діяння може бути визнане таким, що не є суспільно небезпечним за змістом; б) таким, що не є кримінально протиправним за формою; в) таким, що не є ні суспільно небезпечним за змістом, ні кримінально протиправним за формою.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_3 була засуджена вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023, у тому числі і вироками Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2023, Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2023, Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.07.2023, Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2022, Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2019, призначені покарання за якими було враховано на підставі ст. ст. 70, 71, 72 КК України, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого остання засуджена, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді трьох місяців арешту, є таким, що відбуте, про що зазначено у вироку Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2023.

Покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.06.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді одного місяця арешту, яке відповідно до вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.07.2023 на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів було поглинене більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк два роки п`ять місяців; зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2022 - з 27.08.2020 по 08.11.2021, є таким, що відбуте.

Ураховуючи викладене вище, оскільки кримінальна караність діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , усунуто, суд приходить до висновку про наявність підстав для негайного звільнення засудженої від відбування призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023 покарання в порядку ч. 2 ст. 74 КК України, що є підставою для негайного звільнення ОСОБА_3 з-під варти за відбування покарання за вказаним вироком.

Керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 534, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

клопотання засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення її від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023 в порядку ч. 2 ст. 74 КК України, задовольнити;

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засуджену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023;

негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти за відбування покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2023.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженою - з моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_1