справа № 631/1373/24
провадження № 1-кп/631/129/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в селище Нова Водолага обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, укладеної сторонами 26 серпня 2024 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 червня 2024 року під № 0000536, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України,

В С Т А НО В И В:

На початку 2024 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які перебували поблизу залізничної станції в селищі Нова Водолага Харківського району Харківської області, виник конфлікт, під час якого останній висловив намір помститися. Однак вказані погрози від ОСОБА_4 були не сприйняті належним чином ОСОБА_6 .

01 червня 2024 року близько 23 години 30 хвилини ОСОБА_4 діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_6 , що виникла незадовго, керуючись умислом, спрямованим на умисне пошкодження чужого майна, маючи при собі заздалегідь заготовлені папери та ганчірки, прибув до території домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , де підійшов до господарчої споруди біля якої знаходився смітник й склав у нього заздалегідь приготовлені ганчірки та папери.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне пошкодження чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою завдання матеріальної шкоди ОСОБА_7 , у вигляді умисного пошкодження майна останньої, а саме металевого кіоску, альтанки та складського навісу, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, свідки та потерпілий відсутні, знаходячись біля смітника, та шляхом підпалу, заздалегідь приготовлених сірників підніс осередок відкритого вогню та здійснив підпал сміття, від полум`я якого загорілися альтанка, металевий кіоск та складський навіс. В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив умисне пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Під час досудового розслідування 26 серпня 2024 року між прокурором Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківській області ОСОБА_3 , якому на підставі статтей 36 та 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого боку, із додержанням вимог статті 52 Кримінального процесуального кодексу України у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі статтей 468, 469, 470 та 472 Кримінального процесуального кодексу України з наданням потерпілою особою ОСОБА_7 письмової згоди прокурору на укладання угоди, у приміщенні Харківської окружної прокуратури Харківської області, за адресою: місто Харків, вулиця Григорівське шосе, будинок № 52, укладено угоду про визнання винуватості, в якій зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України, тобто у тому, що він вчинив умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Згідно з вказаної вище угоди сторони кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесеного 02 червня 2024 року під № 0000536 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України та покарання, яке повинен понести останній у вигляді чотирьох років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу України про звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком. Із такою мірою покарання ОСОБА_4 повністю погодився, при цьому в угоді зазначено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 Кримінального процесуального кодексу України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки відмови від права на судовий розгляд, передбачені частиною 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін: прокурора Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_4 , а також підписана захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_8 , та до угоди надано письмову заяву (згоду) потерпілої особи ОСОБА_7 .

У зв`язку із укладанням угоди про визнання винуватості суд, на виконання вимог частини 3 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, невідкладно перейшов до її розгляду.

Під час підготовчого судового засідання прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , який входить до групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадження відповідно до постанови заступника керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про призначення групи прокурорів від 02 червня 2024 року, укладену угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити, вказавши про її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а також Кримінального кодексу України, добровільність її укладення, належність даного кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також повідомив, що потерпілою особою по даному кримінальному провадженні надана відповідна письмова згода на укладання угоди, а отже підстав для відмови у її затвердженні не має.

Потерпіла ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності із приписами статтей 134 136 Кримінального процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом на участь у судовому розгляді справи, ОСОБА_7 надала суду заяву, що була зареєстрована за вхідним № 6473/24-вх. від 02 вересня 2024 року, відповідно до якої просила розгляд справи провести за її відсутності, вказавши, що не заперечує проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, наслідки затвердження такої угоди розуміє, на даний час цивільний позов заявляти не бажає.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України, а саме в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, визнав повністю та повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення й погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставин, викладені в обвинувальному акті та угоді, погоджується з кваліфікацією своїх дій та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, проте все одно просив затвердити укладену угоду. Обвинувачений також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження. Крім того, повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні вказала, що угода цілком відповідає вимогам закону та укладена в інтересах її підзахисного, зазначивши, про відсутність істотних порушень вимог Кримінального процесуального законодавства України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченому.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, вивчивши в межах змісту угоди документи, подані сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування й долучені до матеріалів справи за клопотанням сторони обвинувачення, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, суд вирішуючи питання про можливість затвердження угод, перевіривши її на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, виходить з наступного.

Положеннями пункту 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду в порядку, передбаченому статтями 468 475 Кримінального процесуального кодексу України.

Як передбачено приписами пункту 1 частини 1 статті 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадження може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 2 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Під час підготовчого судового засідання сторони кримінального провадженні запевнили суд у тому, що 26 серпня 2024 року уклали угоду про визнання винуватості з дотриманням та в порядку, передбаченому статями 468, 469, 470 та 472 Кримінального процесуального кодексу України, повністю підтримали її умови та просили затвердити, призначивши ОСОБА_4 узгоджену ними міру покарання у виді п`яти років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу України про звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком.

Зазначена угода про визнання винуватості, підписана сторонами кримінального провадження 26 серпня 2024 року, надійшла до суду 27 серпня 2024 року разом із обвинувальним актом, складеним та затвердженим 26 серпня 2024 року.

Обвинувачений, ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні у присутності свого захисника ОСОБА_5 беззастережно підтвердив визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання, пояснивши, що дійсно при викладених у ній та обвинувальному акті обставинах вчинив інкриміноване йому в вину кримінальне правопорушення, вину визнав у повному обсязі та запевнив суд, що у подальшому такого роду дій не допустить, про свій вчинок шкодує.

Отже, суд безпосередньо переконався у безсумнівному та добровільному, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони (як-то застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді) визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленні та правильному розумінні ним при підписанні письмової угоди про визнання винуватості передбачені Кримінальним процесуальним законодавством України наслідки укладання, затвердження та невиконання її умов.

Повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши обставини, встановлені під час підготовчого судового засідання за кримінальним провадження на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України та правильну кваліфікацію його дій, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Діяння у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим за ступенем тяжкості відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у якому бере участь потерпіла особа.

Із обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, встановлено, що у кримінальному провадженні є потерпіла особа ОСОБА_7 , яка 26 серпня 2024 року надала письмову згоду прокуророві на укладання угоди про визнання винуватості, що підтвердила у своїй письмовій заяві.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості. Зміст наданої угоди відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, надані йому законом та визначені частиною 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також разом з прокурором розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України.

При перевірці домовленості сторін щодо узгодженого ними покарання ОСОБА_4 з`ясовано, що воно відповідає межам загальних засад призначення покарання, встановлених статтями 50, 65 67 Кримінального кодексу України, зокрема ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, в межах, установлених санкцією частини 2 статті 194 зазначеного Кодексу, із дотриманням приписів щодо необхідності та достатності узгодженого покарання його виправленню та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що укладена угода відповідає приписам Кримінального процесуального кодексу України й Кримінального кодексу України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з частиною 5 статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Проте питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засудженого, та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 Кримінального кодексу України.

Вивчаючи особу обвинуваченого шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого злочинного діяння в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий, офіційно не працевлаштований, на пенсійному забезпеченні не перебуває, зі слів має середню освіту, одружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має; стан здоров`я є задовільний, до осіб з інвалідністю не відноситься, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність; має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується позитивно.

Визнані сторонами кримінального провадження обставини щодо пом`якшення (щире каяття) та обтяження (такі відсутні) покарання обвинуваченому, визначені ними у повній відповідності із приписами статей 66 та 67 Кримінального кодексу України.

Враховуючи зазначене та добровільну позицію обвинуваченого на призначення узгодженого сторонами кримінального провадження покарання, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції останнього від суспільства, а узгоджене покарання за своїм видом та розміром є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність підстав, передбачених пунктами 1 6 частини 7 статтею 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, що була укладена 26 серпня 2024 року між прокурором Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківській області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , призначивши ОСОБА_4 , узгоджену сторонами вид та міру покарання.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався, ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило, тому до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному частиною 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України було проведено судову пожежну-технічну експертизу № СЕ-19/121-24/15689-ПТ від 26 червня 2024 року, вартість якої складає 9087 гривень 36 копійок, судову оціночно-будівельну експертизу № СЕ-19/121-24/15655-ОБ від 29 липня 2024 року, вартість якої складає 5679 гривень 60 копійок, судову експертизу матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/16401-ФХД від 25 липня 2024 року, вартість якої складає 5679 гривень 60 копійок та судову будівельно-технічну експертизу № СЕ-19/121-24/15656-БТ від 20 серпня 2024 року, вартість якої складає 11359 гривень 20 копійок, тому з ОСОБА_4 , слід стягнути витрати за проведення даних експертиз.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 50, 63, 65 67, частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України, статтями 31, 35 37, частиною 9 статті 100, частиною 1 статті 118, частиною 2 статті 124, частиною 1 статті 126, статтями 314, 373 377, 392, 393 395, 468 470, 472 475, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 серпня 2024 року між прокурором Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківській області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження, внесеного 02 червня 2024 року під № 0000536 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджену сторонами кримінального провадження міру покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до частини 2 статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази у справі:

полімерний пакет чорного кольору з написом «SIZOV-PAK» та логотипом «BMW»; чоловічу сорочку з довгим рукавом та ґудзиками на передній долі, у горизонтальну та вертикальну полоси, з написом «VINCENZO COLLECTION»; чоловічі штани кольору «хакі»; два різних гумових капця, пожежне сміття, місцем зберігання яких відповідно до постанови слідчого від 03 червня 2024 року визначено кімнату зберігання речових доказів відділу поліції № 3 Харківського районного відділу поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Харківській області, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, будинок № 211 знищити після набрання вироком законної сили;

диск СD-R, ємністю 700 Mb, на якому міститься відеозапис з камер відоспостереженя, встановлених за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до постанови слідчого від 03 червня 2024 року долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом строку їх зберігання;

мобільний пристрій телефон «Nomi 1247», сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім карткою оператора «Київстар» з написом « НОМЕР_3 », який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 відповідно до розписки від 22 серпня 2024 року залишити останньому як власнику.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/15689-ПТ від 26 червня 2024 року у розмірі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок, судової оціночно-будівельної експертизи № СЕ-19/121-24/15655-ОБ від 29 липня 2024 року у розмірі 5679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят десять) гривень 60 копійок, судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/16401-ФХД від 25 липня 2024 року у розмірі 5679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок, судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/15656-БТ від 20 серпня 2024 року у розмірі 11359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок, проведених Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України, стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, із застосуванням особливостей, передбачених частиною 4 статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1