У Х В А Л А

іменем України

Справа №377/1050/24

Провадження №1-кс/377/104/24

25 листопада 2024 року слідчий суддя Славутицького міського суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі клопотання старшого слідчого слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000051 від 23 листопада 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жовтневе, Семенівського району, Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.11.2023 за частиною 3 статті 185 КК України, із застосуванням частини 4 статті 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

25 листопада 2024 року до суду подано клопотання старшого слідчого слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000051 від 23 листопада 2024 року за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що при проведенні досудового розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000051 від 23 листопада 2024 року, було встановлено, що ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, 23.11.2024 у вечірній час перебував за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_7 .

У цей же день, близько 17 год 40 хв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..

В подальшому ОСОБА_4 в той же день, знаходячись за вищевказаною адресою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , передбачаючи настання негативних наслідків у вигляді умисного тяжкого тілесного ушкодження та бажаючи їх настання, взявши до однієї з рук предмет, зовні схожий на кухонний ніж, наніс ОСОБА_7 один удар в область черевної порожнини, один удар в потиличну зону, один удар в обличчя та один удар в ліву руку, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини без пошкодження внутрішніх органів, різаної рани лівого передпліччя з пошкодженням сухожилля згинальної кисті, лівої щоки, потилиці, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

23 листопада 2024 року на підставі статті 208 КПК України ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України. 24 листопада 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Крім того, клопотання мотивовано наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 зможе вчиняти дії, направлені на ухилення від органів досудового розслідування або суду, оскільки усвідомлює, що вчинений ним злочин, передбачений частиною 1 статті 121 КК України, є тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з відбуванням його в місцях позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_4 зареєстрований та проживає на території іншої області, тісних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та постійного місця проживання на території міста Славутича Вишгородського району Київської області немає, а відтак може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки він знає адреси їх проживання, шляхом прохань, залякування та примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити злочинну діяльність, оскільки має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість за інші види злочинів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, та наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які підтверджені обставинами, викладеними у клопотанні, і є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України, не може бути застосований до нього.

Підозрюваний ОСОБА_4 у задоволенні поданого клопотання просив відмовити, свою причетність до вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, заперечував, посилаючись на те, що тяжкі тілесні ушкодження заподіяв потерпілому ОСОБА_7 в умовах необхідної оборони, тому просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його матері в Чернігівський області, оскільки його будинок, в якому він зареєстрований, пошкоджений внаслідок бойових дій.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання та просила обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його матері.

Вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_4 , заслухавши думку прокурора та захисника, перевіривши матеріали, додані до клопотання, вважаю необхідним зробити наступний висновок.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами частини 5 статті 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Наявні у кримінальному провадженні дані, які здобуті із показань свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , протоколів огляду місця події від 23.11.2024, протоколу слідчого експерименту від 24.11.2024 та з інших доказів, зібраних під час досудового розслідування, вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя погоджується із тим, що ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України щодо переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, суду, існує. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 178 КПК України. При оцінці даного ризику, судом враховуються дані про особу підозрюваного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а також існування реальної можливості переховування від суду з урахуванням суспільно-політичної обстановки в державі, введенням воєнного стану та існуванням непідконтрольних державі територій, тому ступінь вказаного ризику є надзвичайно високим. В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 не одружений, проживав у будинку своєї матері в Чернігівській області, оскільки той будинок, в якому він зареєстрований, зруйнований внаслідок бойових дій. В місті Славутичі Вишгородського району Київської області постійного місця проживання немає, як і немає постійного місця роботи. Таким чином, матеріали клопотання не містять даних про наявність у підозрюваного соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду.

Прокурором в судовому засіданні також доведено, що ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконного впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, існує, оскільки свідки та потерпілий на даний час не допитані судом, і їх показання мають істотне значення у даному кримінальному провадженні.

Крім того, судом визнається доведений прокурором ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтею 185, 309, 395 КК України, про що зазначено у вимозі про судимості ОСОБА_4 .. Звільнившись 13 серпня 2024 року з Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань(№ 31)», в якій він відбував покарання відповідно до вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.11.2023 за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, через декілька місяців підозрюється у вчиненні іншого тяжкого злочину.

Зазначені обставини свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_4 ..

З урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, вважаю, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений статтею 176 КПК України, в тому числі і домашній арешт, на застосуванні якого наполягали підозрюваний та його захисник, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому дане клопотання підлягає задоволенню і до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно з частиною 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

За таких обставин, зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, із застосуванням насильства, вважаю за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 196, 197 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000051 від 23 листопада 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня його фактичного затримання, тобто з 23 листопада 2024 року, по 21 січня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, прокурору, захиснику.

Встановити строк дії ухвали по 21 січня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом п`яти днів з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1