Справа №760/5320/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

12 серпня 2024 р. м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, дані про яке внесено до ЄРДР за № 0000094 від 21.04.2022 р. клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Прокурор подав суду клопотання, в якому просив продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 16 березня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Цього ж дня, ОСОБА_7 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури, обрано та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять діб. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2022 року строк тримання ОСОБА_7 під вартою продовжено до 16.05.2022 року.

У подальшому, під час розгляду справи по суті ухвалами Солом`янського районного суду м. Києва запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався.

Строк тримання ОСОБА_7 під вартою закінчується у зв`язку з чим виникла необхідність продовження цього строку дії.

Так, прокурор знов послався на те, що ризики, які були враховані в ході обрання та продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час проведення досудового розслідування та в суді, які передбачені ст. 177 КПК України, що не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, прокурор вказав на те, що наразі існують ризики переховування від суду, продовження кримінальних порушень, в яких вона обвинувачується.

Підставою для продовження запобіжного заходу є її обвинувачення у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років, а також наявність наведених вище ризиків, які передбачені у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи із цього, прокурор вважає, що застосування до обвинуваченої менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання вказаним вище ризикам.

Захисник та обвинувачена проти задоволення клопотання прокурора заперечували.

Обвинувачена в своїх запереченнях вказала, що має міцні соціальні зв`язки, оскільки має сестру та племінника, що турбуються про неї. Також зазначає, що вона є керівником правозахисної громадської організації та постійно за дорученням міжнародних організації здійснювала моніторинг дотримання в Україні прав та свобод громадян.

Обвинувачена вказала, що докази її вини, які наявні в матеріалах справи не відповідають вимогам закону, а тому є недопустимими. Вказала, що її затримання є незаконним, а запобіжний захід до неї застосований із порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувачена зазначила, що ризики, які передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України відсутні, оскільки вона не може та не збирається переховуватися від суду, не може вчинити нового злочину, оскільки взагалі будь-якого злочину не вчиняла та сама зацікавлена у об`єктивному судовому розглядові та оскільки має намір довести свою невинуватість.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 подала суду клопотання про зміну запобіжного заходу. В своєму клопотанні обвинувачена вказує, що запобіжний захід може бути змінений на особисту поруку ОСОБА_8 , оскільки вона є особою, що заслуговує на особливу довіру. Крім того обвинувачена зазначає, що відсутні будь-які ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України: обвинувачена має стійкі соціальні зв`язки, не бажає та не робила спроб переховуватися від суду, бажає бути присутньою у всіх судових засіданнях щоб довести свою невинуватість. Крім того, вказує, що при затриманні були порушені її права, за станом здоров`я не може перебувати в слідчому ізоляторі, оскільки потребує стаціонарного лікування за межами СІЗО. Крім того, просить дослідити показання свідка ОСОБА_9 , що засвідчені посольством України в Ірландії та зобов`язати прокурора повернути їй документ, що посвідчує особу.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачують ОСОБА_7 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що у лютому 2022 року вона вступила у попередню злочинну змову з представниками іноземної держави - Російської Федерації та організацій цієї ж країни, отримавши від них завдання підготувати лист на ім`я постійного представника Російської Федерації при ОСОБА_10 , в якому мала відобразити із застосуванням маніпулятивних технологій ситуацію щодо розвитку суспільно-політичної ситуації в Україні, діяльності керівництва держави, а також ситуації на Сході України, за наслідками введення в країні військового стану та ведення військових дій, у контексті прихованого ідеологічного обґрунтування та виправдання військової агресії на території України з боку РФ.

В обвинувальному акті також зазначається, що 28 лютого 2022 року о 06 год. 50 хв., ОСОБА_7 , підготувала та скерувала відповідний лист із текстом промови проросійського спрямування на адресу невстановлених досудовим розслідуванням осіб на території Російської Федерації, що ведуть підривну діяльність проти України в інформаційній сфері. У вказаному листі ОСОБА_7 діючи умисно, розповіла про події, які відбуваються на території м. Києва та України, викривляючи їх на користь Російської Федерації, виправдовуючи необхідність російській військовій агресії проти України, усвідомлюючи при цьому, що вказаний текст буде офіційно розміщений в засобах масової інформації та з ним зможе ознайомитись необмежена кількість осіб.

Сторона обвинувачення також стверджує, що у подальшому, невстановленими досудовим розслідуванням особами, у попередній змові з якими діяла ОСОБА_7 , використовуючи текст надісланого останньою листа, підготовлено промову, з якою 28.02.2022 виступив постійний представник Російської Федерації при ООН ОСОБА_11 під час одинадцятої надзвичайної спеціальної сесії ГА ООН.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 р. обвинуваченій продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 серпня 2024 року включно.

На думку суду продовжують існувати ризики, можливість існування яких була встановлена в попередніх ухвалах суду, якими обвинуваченій був продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначені прокурором в клопотанні: 1) обвинувачена може переховуватися від суду, 2) обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_7 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачена може переховуватися від суду перебуваючи на волі, оскільки не має сталих соціальних зв`язків, а тому може вжити спроб залишити територію України. Так, її рідна сестра періодично знаходиться за кордоном, про інших членів сім`ї суду не відомо. Наявність племінника, рекомендацій від Київської організації ветеранів, знайомих та друзів, а також можливого авторитету в міжнародній правовій спільноті, про що зазначає обвинувачена, не є сталими соціальними зв`язками, що можуть забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Як вже зазначалося в попередніх ухвалах суду, під час судового розгляду були досліджені докази, зокрема, протокол огляду мобільного телефону обвинуваченої від 12 березня 2022 р, виходячи із змісту якого вона на початку березня 2022 р. намагалася виїхати до м. Бєлгород російської федерації, де в неї проживає племінниця. Крім того, під час судового розгляду обвинувачена повідомила суд, що на початку року також мала намір виїхати до Угорщини.

Також судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої.

Так, санкцією ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд обґрунтовує таку необхідність не лише суворістю можливого покарання, а усім комплексом ризиків, які об`єктивно існують в даному кримінальному провадженні та передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вид та міру покарання, що загрожує їй у випадку визнання винуватою та зазначені вище обставини, суд вважає наявним ризик того, що вона може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.

Цей ризик ураховується судом у сукупності із ризиками вчинити інший злочин.

Як випливає із наданих прокурором доказів, що наявні в матеріалах справи, зокрема листів, адресованих керівництву рф та підписаних обвинуваченою, існує ризик продовження виготовлення та поширення обвинуваченою матеріалів, у яких міститься подання завідомо недостовірної інформації, що містить ознаки державної зради. Оскільки об`єктивною стороною злочину, який інкримінується обвинуваченій, є надання іноземній державі, іноземній організації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України за допомогою месенджерів та всесвітньої мережі «Інтернет», суд обґрунтовано вважає, що існує ризик продовження такої діяльності під час перебування обвинуваченої на волі, оскільки будь-який інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не виключає можливості обвинуваченої користуватись електронними пристроями із доступом до соціальних мереж та месенджерів.

Дана інформація не сприймається судом, як доказ вини обвинуваченої у вчиненні відповідних діянь, а лише розцінюється як можливий чи вірогідний ризик вчинення правопорушення. Саме оцінка вірогідності ризиків і є відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України завданням суду при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченої переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Таким чином, суд вважає, що існують обґрунтовані ризики того, що перебуваючи на волі, обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи із зазначеного, суд вважає встановленими та доведеними ризики, що передбачені п.п. 1 та 5 ч.1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Суду не надано жодних доказів того, що ризики, передбачені п.п. 1 та 5 ч.1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в попередніх ухвалах Солом`янського районного суду м. Києва, якими обвинуваченій було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання зменшилися чи зникли.

Досліджуючи питання законності застосування до обвинуваченої запобіжного заходу під час досудового розслідування, суд вже неодноразово наголошував, що дані обставини вже перевірялися слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва під час судового засідання та винесення ухвали від 12 квітня 2022 року, в результаті чого запобіжний захід було продовжено. Суд не наділений повноваженнями надавати оцінку ні постанові прокурора, якою обвинуваченій обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, ні ухвалі слідчого судді від 12 квітня 2022 року, оскільки це прерогатива суду апеляційної інстанції. Як встановлено під час судового засідання ухвала слідчого судді набрала законної сили, рішень суду апеляційної інстанції про її скасування не приймалось.

На даний час, в силу абз. 3 ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1… Кримінального кодексу України.

Таким чином, врахувавши положення ст. 177 та 178 КПК України, зокрема, репутацію обвинуваченої, яка, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду або вчинити новий злочин та те, що застава не зможе запобігти цьому, суд не визначив розмір застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість визначення (невизначення) розміру застави, суд керується чинною на дату винесення ухвали редакцію абз. 3 ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, яка, як вже зазначалось, дає суду право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1… Кримінального кодексу України. Оскільки в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду від 12 квітня 2022 р. розмір застави не визначений, суд продовжує строк дії запобіжного заходу без визначення застави.

Крім того, у суду відсутні будь-які процесуальні підстави для зміні обвинуваченій запобіжного заходу на особисту поруку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як того в черговий раз просить обвинувачена.

Суд не заперечує авторитету ОСОБА_8 , української архітектора та громадсько-політичного діяча, професора Національної академії образотворчого мистецтва та архітектури, народного депутата України І скликання, члена Народного руху України, однак дана особа жодного разу не прибула до зали судових засідань та безпосередньо не підтвердила наміру взяти обвинувачену ОСОБА_7 на поруки, що передбачається ч. 3 ст. 180 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437 - 442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, виключно тримання під вартою. Тому передання обвинуваченої ОСОБА_7 на особисту поруку ОСОБА_8 не можливе в силу закону. Судові рішення, на які посилається обвинувачена та її захисник, прийняті відповідними судами з урахуванням конкретних обставин у відповідних кримінальних провадженнях не мають преюдиційного значення для даного кримінального провадження, в якому суд не вбачає підстав для відступу від норми ч. 6 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Безумовно, тривалість перебування обвинуваченої під вартою є обставиною, яка враховується судом, але вона обумовлена тяжкістю висунуто обвинувачення, тривалістю та складністю кримінального провадження, необхідністю детального дослідження доказів, їх вагомістю та, в даному випадку, переважає над приватним правом особи на особисту свободу.

Крім того, тривалість перебування обвинуваченої під вартою обумовлена і процесуальною поведінкою сторони захисту, зокрема надмірно частою заміною захисників з ініціативи обвинуваченої, систематичного неприбуття даних захисників в судові засідання, внаслідок чого дані засідання постійно відкладаються, зловживання обвинуваченою своїми процесуальними правами, зокрема, систематичними заявами про відвід складу суду, прокурору та секретарю, з чого починається майже кожне судове засідання, а також надмірною кількістю різноманітних клопотань великого обсягу, які часто дублюють зміст вже заявлених клопотань. Крім того, сторона захисту багато засідань поспіль всупереч вимогам ч. 2 ст. 327 Кримінального процесуального кодексу України не забезпечує явку свідків в судове засідання, про допит яких обвинувачена заявила клопотання.

Таким чином, суд не погоджується із твердженнями обвинуваченої щодо того, що суд зацікавлений в тривалому триманні обвинуваченої під вартою, і навпаки, зазначає, що тривалий розгляд справи обумовлений причинами, що штучно створюються обвинуваченою з метою затягування судового розгляду, про що не одноразово зазначалось судом.

При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховано стан здоров`я обвинуваченої.

Так, виходячи із змісту інформації Київської міської медичної частини Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в м. Києві та Київській області від 15.06.2022 р., стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час стабільний, задовільний. Термінового лікування як в умовах Київської міської медичної частини так і в лікарняних закладах МОЗ України вона не потребує.

Згідно відповіді № 681 від 02.08.2022 р. з Київської міської медичної частини Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в м. Києві та Київській області стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час стабільний, задовільний. Термінового лікування як в умовах Київської міської медичної частини, так і в лікарняних закладах МОЗ вона не потребує.

Згідно відповіді № 888 від 29.05.2023 з Філії Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в м. Києві та Київській області, стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час стабільний, задовільний. Стаціонарного лікування вона не потребує. Потребує постійного прийому гіпотензивних препаратів, які є в наявності Київській міській медичній частині. Необхідною медичною допомогою ОСОБА_7 забезпечена в повному обсязі.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста з ДУ «Інститут нейрохірургії вм. Акад. А.П.Ромоданова НАМН України» від 19.01.2024 на час огляду потреби в операції немає.

Разом з тим, якщо обвинувачена потребує додаткового обстеження та лікування і лікувальних закладах, то такі дії здійснюються відповідно до «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції та Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 (в ред. від 27.06.2023) та це не може бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Будь-яких лікарських висновків, що б підтверджували неможливість перебування обвинуваченої в умовах слідчого ізолятора, як про це стверджує обвинувачена, стороною захисту не надано.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновків, що правові підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, оскільки лише запобіжний захід у виді тримання обвинуваченої під вартою без визначення розміру застави може забезпечити її належну процесуальну поведінку, інші запобіжні заходи, що не пов`язані із триманням під вартою, в силу закону застосовані бути не можуть.

При розгляді питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу суд не досліджує показання свідка ОСОБА_9 , що засвідчені посольством України в Ірландії, оскільки в даному випадку будуть порушені вимоги ч. 4 ст. 95 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того суд не може зобов`язувати прокурора вчиняти певні дії, оскільки це виходить за межі його компетенції та законодавством не передбачено.

Таким чином, в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший слід відмовити.

Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначити до 10 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченою - з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді