Справа№534/1314/24
Провадження №1-кп/534/133/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Горішні Плавні кримінальне провадження № 0000269 від 02 травня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верховцево, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно непрацевлаштованого, маючого середню спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 25 березня 2024 року, близько 08:30 години, перебуваючи на стадіоні СЗОШ № 3 ім. В.О. Нижниченка, що знаходиться за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 27 , на землі побачив мобільний телефон «Redmi Note 10 Pro Onyx Gray» 6GB RAM 128GB ROM, імей: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , після чого в останнього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», керуючись корисливим мотивом та метою, а також тим що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «Redmi Note 10 Pro Onyx Gray» 6GB RAM 128GB ROM, імей: НОМЕР_1 , вартістю 5037 грн 25 коп.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці здійснив зазначене кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, не заперечував щодо об`єму та вартості майна, яким заволодів. Матеріальні збитки відшкодував повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність. Повідомила, що шкода, завдана діянням ОСОБА_4 , не відшкодована. Подану цивільну позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думки прокурора, обвинуваченого, які пояснили, що бажають закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів. Обвинуваченому роз`яснено неможливість оскарження обставин, які він визнає, в апеляційному порядку, крім того суд переконався у добровільній позиції обвинуваченого з цього приводу та у розумінні обвинувачення, яке йому пред`явлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно медичної довідки обвинувачений ОСОБА_4 перебуває на обліку (лікування) лікаря-нарколога з 2021 року. На обліку лікаря-психіатра не знаходиться.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його сімейний стан, який є розлученим та не має на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання ним вини, засудження обвинуваченим своєї поведінки, його процесуальну поведінку під час судового розгляду справи.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить підстави звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.75, 76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5 037 грн 25 коп. та моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги визнав повністю.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим позову до обвинуваченого про стягнення завданої внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість викраденого майна по справі встановлена органом досудового розслідування, жодним учасником у справі не оспорюється. Отже матерільна шкода, цивільному позивачу цивільним відповідачем у цьому кримінальному провадженні в розмірі 5037 грн 25 коп. підлягає стягненню.

Щодо заявленої потерпілою вимоги про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди, суд зазначає про наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини третя та четверта статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілій завдано моральну шкоду, то на користь останньої має бути стягнуто 5 000 грн, що буде справедливим розміром з урахуванням вини обвинуваченого та глибини душевних страждань особи, яка потерпіла від злочину.

На підставі викладеного, суд вважає цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з відповідача ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Підстав для застосування положень статей 69 та 691 КК України суд не знаходить.

Доля речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно з долученими до справи матеріалами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено судову експертизу, вартість якої, за довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні, становить 1 514 грн 56 коп.

З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду в сумі 5 037 (п`ять тисяч тридцять сім) грн 25 коп та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 1 514 грн 56 коп.

Речовий доказ у справі: паперовий аркуш форматом А5 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1