печерський районний суд міста києва
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої особи - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000428 від 25.08.1995 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2024, приблизно о 23.00 год, ОСОБА_4 перебуваючи на майданчику біля ресторану «Brugge», що за адресою: АДРЕСА_3 , де перед цим відпочивав. В цей час, до останнього підійшов ОСОБА_8 та попросив цигарку, звернувшись при цьому до ОСОБА_4 , на думку останнього, образливим словом. Після чого, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся конфлікт. Далі, у вказаний конфлікт втрутився батько ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , який очікував свого сина неподалік в автомобілі та, підійшовши ближче, намагався словесно заспокоїти ОСОБА_4 .

В ході вказаного конфлікту, що раптово виник з мотивів особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наніс 3 цілеспрямовані удари кулаком руки у фронтальну частину голови потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на заасфальтований майданчик з контактуванням потиличною ділянкою голови об тверду поверхню, однак швидко підвівся на ноги.

Далі, ОСОБА_4 , продовживши бійку, знову наблизився до потерпілого ОСОБА_9 та завдав один удар кулаком руки в ліву фронтальну частину голови, який обумовив втрату рівноваги останнього, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 , впав на заасфальтований майданчик із контактом тім`яно-потиличною ділянкою голови.

Вищевказаними насильницькими діями потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: рани у ділянці правої брови; синців навколо правого та лівого ока; садна потиличної ділянки; крововиливів у м`які тканини тім`яної ділянки; перелом лобної кістки справа (обох стінок лобних пазух, з переходом на основу і склепіння черепа); субдурального крововиливу над правою гемісферою мозку; геморагічних вогнищ в обох лобних частках кортикально, в потиличних частках кортикально; субарахноїдальний крововилив, що утворились від 6-ти кратної травматичної дії у ділянку голови (4 удари, нанесені у фронтальній площині та комплекс ушкоджень, який утворився внаслідок двократного падіння на площину), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (перелом кісток основи та склепіння черепа; внутрішньочерепні крововиливи множинної локалізації).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні (злочині) за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Підтвердив місце, час та спосіб вчинення правопорушення. Пояснив, що 24.02.2024, приблизно о 23.00 год, до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_8 біля ресторану «Brugge», що за адресою: АДРЕСА_3 , де перед цим відпочивав, та попросив цигарку, звернувшись при цьому до ОСОБА_4 , на думку останнього, образливим словом. Після чого, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся конфлікт. Далі, у вказаний конфлікт втрутився батько ОСОБА_8 - ОСОБА_9 . Підтвердив, що наніс 3 цілеспрямовані удари кулаком руки у фронтальну частину голови потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на заасфальтований майданчик з контактуванням потиличною ділянкою голови об тверду поверхню, однак швидко підвівся на ноги, після чого знов впав після отриманого удару. До скоєного ставиться осудно, вчиняє дії спрямовані на відновлення потерпілого, допомагаючи, як матеріально, так і морально сім`ї ОСОБА_10 .

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Таким чином, суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисного злочину доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого - його вік, освіту, стан здоров`я, відповідно до наявних даних на обліку у лікаря психіатра не перебуває, майновий та сімейний стан, має постійне місце проживання, працевлаштований, сталі соціальні зв`язки.

Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, в судовому засіданні, у тому числі в судових дебатах та в останньому слові просив вибачення у потерпілого. Оскільки щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченогощире каяття.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у викривальних показах та часткове відшкодування шкоди потерпілій особі.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно висловленої позиції потерпілої особи, остання просила прзначити покарання не пов`язане з позбавленням волі обвинуваченого. Наголошувала, що обвинувачений частково відшкодував шкоду. Також повідомила, що між ОСОБА_4 та потерпілою стороною укладено нотаріально посвідчений договір про відшкодування витрат на лікування та реабілітацію, за яким ОСОБА_4 зобов`язується до 30.12.2025 року частинами виплачувати потерпілій стороні грошові кошти, в сумі, узгодженій сторонами.

Прокурор просив застосувати до обвинуваченого виключно тримання під вартою строком на 5 років.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючи його данні, його вік, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, необхідності забезпечення відшкодування завданої шкоди, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини свідчать про можливість призначення покарання з іспитовим строком, оскільки на думку суду, перевиховання ОСОБА_4 ще можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади.

Зазначене у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про доцільність застосування до ОСОБА_4 положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком в 2 (два) роки з визначенням відповідних обов`язків судом, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винного.

На думку суду, призначене покарання відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, рекомендаціям, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідност. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили слід змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставіст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили, змінити на особисте зобов`язання, визначивши йому відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Речові докази:

- DVD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 від 25.02.2024 року - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- CD-R диск з записом " ОСОБА_7 ", на якому міститься відеозапис з місця події від 24.02.2024 року - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- кофту світлого кольору та жилетку чорного кольору, поміщені до спец пакету № 1738653, вилучені під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон марки "Iphone 14", темно-синього кольору, 128 Gb, поміщено до спец пакету ICR 0004845, вилучені під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати - на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-24/12687-БД від 05.04.2024 року у сумі 1384,94 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому і прокурору негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1