ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Фастів Київська область 11 липня 2024 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

за участю скаржника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову від 25.11.2023 року про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 року ОСОБА_4 , звернулася до суду з скаргою на постанову від 25.11.2023 року про закриття кримінального провадження посилаючись на те, що постановою дізнавача СД Фастівського РУП ГНПУ в Київській області від 25.11.2023 року закрито кримінальне провадження № 0000042 від 09.06.2023 року, правова кваліфікація за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Про те, що вказане кримінальне провадження було закрито їй стало відомо лише після отримання в канцелярії Фастівського РУП оскаржуваної постанови 08.07.2024 року. Вважає її незаконною, необґрунтованою без проведення повного та всебічного встановлення всіх обставин події злочину, з огляду на те, що дізнавачем досудове розслідування фактично не здійснювалося так, як обставини які підлягають розслідуванню не перевірялися дізнавачем та неправомірно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, через відсутність складу правопорушення, а тому просить скасувати дану постанову.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги не заперечував.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000042 від 09.06.2023 року прихожу до наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, з поміж іншого відносяться верховенство права та законність.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою старшого дізнавача СД Фастівського РУП ГНПУ в Київській області від 25.11.2023 року закрито кримінальне провадження № 0000042 від 09.06.2023 року, правова кваліфікація за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Частинами 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Глава 26 КПК України, регулює питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Так, п.3 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як зазначила скаржник та вбачається з матеріалів скарги, постанову, яка є предметом скарги ОСОБА_4 отримала 08.07.2024 року.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Відповідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При розгляді скарги встановлено, що до Фастівської окружної прокуратури надійшла заява ОСОБА_4 , про те що 06.06.2023 року приблизно о 15 год. 10 хв. перебуваючи в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спричинили їй тілесні ушкодження.

09.06.2023 року дані відомості внесено до ЄРДР за № 0000042, попередня правова кваліфікація за ч.1 ст. 125 КК України.

За результатами досудового розслідування 25.11.2023 року старшим дізнавачем СД Фастівського РУП ГНПУ в Київській області ОСОБА_8 , винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні пдлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 284 КПК України передбачено підстави до закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Постанова прокурора та слідчого про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За сенсом ч. 5 ст. 110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

В постанові дізнавача про закриття кримінального провадження необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження № 0000042, попередня правова кваліфікація за ч.1 ст. 125 КК України дізнавачем в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування свідків та очевидців даної події не встановлено, а тому прийшов до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що висновок дізнавача про закриття кримінального провадження необгрунтований, є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303,304 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Постанову старшого дізнавача СД Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 25.11.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000042 від 09.06.2023 року скасувати.

Ухвала в порядку ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 15.07.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1