Справа № 216/6475/24
Провадження № 1-кс/216/1996/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про арешт майна

16 вересня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0001967 від 12.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вказане клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, яке мотивоване таким.

11.09.2024 року приблизно о 17 год. 20 хв. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр. Металургів з увімкненими проблисковими маячками, де на регульованому перехресті з вул. Соборності не надав переваги у русі автомобілю «Mercedes-Benz 108D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вул. Соборності на зелений сигнал світлофора справа на ліво відносно автомобіля «Volkswagen Transporter».

Внаслідок ДТП постраждав ОСОБА_5 , котрий отримав тілесні ушкодження, госпіталізований до КП КМКЛ №2.

Вказаний транспортний засіб автомобіль «Volkswagen Transporter» жовтого кольору, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено під час огляду місця події від 11.09.2024 року та поміщено до спеціального майданчику ВП №2 Криворізького РУП за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Д.Комара, 2.

12 вересня 2024 року автомобіль «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 було визнано в якості речового доказу в кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Враховуючи те, що на автомобілі «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, він сам по собі є речовим доказом. В ході досудового розслідування та судового провадження може виникнути необхідність провести експертизу об`єктом дослідження якої може бути цей транспортний засіб, провести за допомогою саме цього транспортного засобу слідчий експеримент, чи інші слідчі дії, а його використання, ремонт, відчуження можуть приховати сліди кримінального правопорушення які маються на ньому.

У судове засідання прокурор надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі.

Представник власника майна АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» адвокат ОСОБА_6 надав слідчому судді письмові пояснення, в яких просив покласти обов`язки зі зберігання автомобіля на його власника АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та обмежити строк арешту майна розумним строком, необхідним органу досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на рухоме майно.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що викладені в клопотанні обставини підтверджуються доданими до нього прокурором документами, а саме:

1.Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001967 від 12.09.2024 року;

2.Копією протоколу огляду місця ДТП від 11.09.2024 року;

3.Копією постанови про визнання речових доказів від 12.09.2024 року.

4.Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

За встановлених обставин слідчий суддя погоджується з наведеними прокурором підставами для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження, оскільки є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що на транспортному засобі, а саме автомобілі «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, то він сам по собі є речовим доказом, у зв`язку із чим в ході проведення досудового розслідування та судового провадження може виникнути необхідність у проведенні судових експертиз, а саме експертизи технічного стану об`єктом дослідження якої буде даний автомобіль, окрім цього також може виникнути потреба провести за допомогою саме вказаного транспортного засобу слідчий експеримент або інші слідчі дії, а також судові експертизи, а використання даного рухомого майна, його ремонт, відчуження можуть приховати сліди кримінального правопорушення які маються на мотоциклі.

Також, не виключена можливість умисного відновлення пошкоджених транспортних засобів з метою приховування слідів кримінального правопорушення.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення, враховуючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, тому його слід задовольнити.

Що стосується вимоги представника власника майна щодо передачі арештованого автомобіля власнику майна на зберігання, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 року № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до пункту 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Також умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання (пункт 5 Порядку).

Пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104 передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Зі змісту зазначеного вище вбачається, що відповідальними за зберігання речових доказів є сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ.

Таким чином, вимога, яка заявлена представником власника майна, не віднесена до компетенції слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0001967 від 12.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Transporter» жовтого кольору, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.05.2014 року є ПАТ «Криворіжгаз», адреса: м. Кривий Ріг, просп. Металургів, 1.

Заборонити власнику та довіреним (уповноваженим) ним особам користуватись, розпоряджатись, а також відчужувати автомобіль «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 до закінчення досудового розслідування та судового провадження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1