Дата документу 16.09.2024
Справа № 334/7454/24
Провадження № 1-кс/334/2370/24
УХВАЛА

про арешт майна

16 вересня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000032, внесеному 10.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першою статті 289, частиною третьою статті 358 КК України,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на автомобіль «Honda Insight», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , які були вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. Подала заяву, в якій просить розглянути клопотання з її відсутністю.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду клопотання.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням частини четвертої статті 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: (1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; (2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; (3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; (4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Положеннями частини другої статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.

Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000032, внесеного 10.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першою статті 289, частиною третьою статті 358 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи підробили офіційні документи, що призвело до перереєстрації права власності на автомобіль «Honda Insight», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 Невстановлена особа, шляхом вільного доступу незаконно заволоділа автомобілем «Honda Insight», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , чим завдала останньому майнову шкоду.

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що у листопаді 2021 року ним за власні кошти було придбано автомобіль «Honda Insight» у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , розмитнення, реєстрація та оформлення також було за рахунок потерпілого. Після чого потерпілий передав вказаний автомобіль у користування своїй донці ОСОБА_7 та її чоловіку ОСОБА_8 , які користувались автомобілем. З квітня місяця 2024 року подружжя знаходяться у стані розлучення. У квітні 2024 року потерпілий помітив, що у мобільному додатку «Дія» зник його документ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Honda Insight» д.н.з. НОМЕР_1 , з «Телеграм» бот-каналу «ОпенДатаЮА» потерпілому стало відомо, що 28.02.2024 автомобіль перереєстрований на нового власника - ОСОБА_5 , який є товаришем його зятя ОСОБА_8 . Також потерпілому стало відомо, що зміна власника авто відбулась на підставі договору купівлі-продажу оформленому ФОП « ОСОБА_9 ». Зі слів потерпілого ніяких правочинів, щодо вказаного автомобіля він не вчиняв. Потерпілому відомо, що вказаним автомобілем на разі користується його зять ОСОБА_8 , місце знаходження автомобіля потерпілому не відомо.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона розлучається зі своїм чоловіком ОСОБА_8 . У 2021 році її батьком ОСОБА_6 було придбано автомобіль «Honda Insight» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на її батька, користувався автомобілем її чоловік ОСОБА_8 . У квітні 2024 року їй стало відомо, що згідно договору купівлі-продажу вказаний автомобіль був проданий та переоформлений на ім`я ОСОБА_5 , але користується ним ОСОБА_10 . Також їй відомо, що договір купівлі-продажу оформлювався ФОП « ОСОБА_9 » без згоди та участі її батька, власника автомобіля ОСОБА_6 .

Опитаний ОСОБА_8 пояснив, що він розлучається зі своєю дружиною ОСОБА_7 . Приблизно у 2021 році йому товариш на ім`я ОСОБА_11 запропонував придбати авто «Honda Insight», у кузові білого кольору, ОСОБА_8 особисто передав ОСОБА_11 гроші за автомобіль, потім потрібно було їхати до м. Харків, щоб зняти авто з реєстрації та оформити в Україні, було прийнято рішення, що поїде оформлювати авто ОСОБА_7 та її батько ОСОБА_6 , таким чином авто було оформлено на ОСОБА_6 , оскільки не вистачало грошей на купівлю авто, ОСОБА_8 узяв борг у свого товариша ОСОБА_5 5000 доларів США. 23.02.2024 було вирішено продати автомобіль «Honda Insight», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за документами право власності належить ОСОБА_6 , про те, що автомобіль буде проданий покупцю ОСОБА_5 за договором купівлі- продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , знали ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . З метою переоформлення автомобіля та його продажу ОСОБА_7 та ОСОБА_12 приїхали до Сервісного центру МВС, бул. Портовий, 12, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 приїхали пізніше. Приблизно об 11:00 у офіс ФОП «Петренко» пішли ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , після чого через деякий час до авто підійшов ОСОБА_5 та сказав, що авто переоформили на нього. Далі ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_5 , що керувати авто буде ОСОБА_13 , після лютого 2024 року, ніхто не мав претензій щодо автомобіля, усім було відомо де він знаходиться та кому проданий.

Опитана ОСОБА_14 пояснила, що 23.02.2024 у денний час до неї звернувся ОСОБА_6 (продавець), надав усі свої особисті документи, також свідоцтво на право власності автомобіля № НОМЕР_3 «Honda Insight» д.н.з. НОМЕР_1 , документи були оригінали, вона їх перевірила, також у цей же день, разом з ОСОБА_6 (продавцем) був покуцець, а саме ОСОБА_5 , він також надав оригінали документів, вони між собою спілкувались. Після перевірки ОСОБА_14 було складено договір комісії, сума вартості автомобіля була вказана середня за їх усною домовленістю, становила 120 000 грн. Його підписав продавець ( ОСОБА_6 ). Також було складено акт технічного стану т/з, його підписує продавець ( ОСОБА_12 ). Далі вже датовано дату 24.02.2024 та складено договір купівлі - продажу автомобіля «Honda Insight» д.н.з. НОМЕР_1 , де продавцем був ОСОБА_6 , а покупцем ОСОБА_5 (договір підписує лише покупець), за її присутності усі документи були підписані, також було складено акт огляду реалізованого майна, який також підписує покупець, фізично автомобіль вона не бачила, передачу грошей також здійснювали без її участі, тільки перед підписами спитала чи добровільно покупець-продавець здійснюють продаж, на що обидва клієнти дали особисто згоду. Після угоди 23.02.2024 ОСОБА_14 одразу надала покупцю ОСОБА_5 увесь пакет документів оригіналів, для подальшої перереєстрації автомобіля. У інвентарній справі також залишаються оригінали вказаних документів, також у справі зберігаються копії документів осіб (завірені особами власноруч) копія паспорту, інн, свідоцтва про право власності т/з. Приблизно наприкінці квітня 2024 року до ОСОБА_14 звернулась дівчина на ім`я ОСОБА_15 (пізніше вона дізналась, що це донька ОСОБА_16 ), яка зчиняла у офісі ґвалт, звинувачувала ОСОБА_14 у підробці документів, також що продаж автомобіля «Honda Insight» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить її батьку ОСОБА_6 здійснювався без його участі, також казала, що ОСОБА_8 шахрай та ошукав її та її батька, а за допомогою послуг ФОП « ОСОБА_9 » була здійснена шахрайська схема. Зі слів ОСОБА_14 при складанні документів ОСОБА_6 був присутній особисто та не заперечував купівлю-продаж, підписував власноручно усі необхідні документи, також особисто був присутній ОСОБА_17 , який підписував документи та отримав їх. Далі конфлікт було більш-менш з`ясовано та ОСОБА_15 запропонувала написати пояснення від батька про те, що він не має претензій до договору купівлі - продажу автомобіля «Honda Insight» д.н.з. НОМЕР_1 , була написана від імені ОСОБА_6 розписка-пояснення, про те, що він претензій до договору купівлі-продажу не має та до ФОП « ОСОБА_9 » претензій не має. Підпис на розписці поставив власноручно ОСОБА_6 , цю розписку ОСОБА_14 підшила до інвентарної справи до оригіналів документів, які зберігаються у неї.

На запит слідчого від 11.09.2024 ФОП « ОСОБА_9 » добровільно видала оригінали документів, складені при здійсненні оформлення договору купівлі- продажу автомобіля «Honda Insight» д.н.з. НОМЕР_1 , де продавцем був ОСОБА_12 , а покупцем ОСОБА_5 , а саме: Акт огляду від 23.02.2024, Акт технічного стану від 23.02.2024, Акт приймання-передачі від 23.02.2024, Витяги про перевірку авто та копія свідоцтва т/з, Договір комісії від 23.02.2024, Договір купівлі-продажу від 24.02.2024, Копії документів та розписка, Заява про продаж від 23.02.2024, усього сторінки інвентарної справи з 240 по 252 (включно) на 12 арк.

Опитаний ОСОБА_5 пояснив, що у нього є товариш ОСОБА_8 , який приблизно 3-4 роки тому взяв у нього у борг грошові кошти на суму 5000 доларів. Так як у ОСОБА_8 не було грошових коштів, щоб повернути борг останній запропонував ОСОБА_5 , в ціну боргу придбати автомобіль «Honda Insight» в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який у нього знаходився в користуванні, але належить його тестю ОСОБА_6 . Приблизно у лютому 2024 року ОСОБА_5 з ОСОБА_8 домовились, що останній зробить договір купівлі-продажу без присутності ОСОБА_5 в центрі, де оформлюються договори купівлі-продажу та привезе йому цей договір разом з авто. Приблизно наприкінці лютого 2024 року ОСОБА_8 привіз авто та договір купівлі-продажу ОСОБА_5 , так борг було погашено. Особисто ОСОБА_5 не був присутній при оформленні договору купівлі-продажу вищевказаного автомобіля, та як це було зроблено ОСОБА_8 без його присутності та без присутності власника автомобіля ОСОБА_18 невідомо. 28.02.2024 приблизно в обідній час ОСОБА_5 записався у СЦ МВС за адресою: АДРЕСА_2 та в той же день переоформив авто на своє ім`я. В той же день ОСОБА_8 , попрохав його покористуватися вищезазначеним автомобілем у зв`язку з тим, що йому ні на чому їздити. ОСОБА_8 , за усною згодою з ОСОБА_5 користувався вищезазначеним автомобілем. Приблизно в квітні 2024 року ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 , що у нього конфлікти з дружиною на ґрунті вищезазначеного автомобіля, так як останній переоформив авто без згоди власника. На що ОСОБА_5 повідомив, що йому проблеми не потрібні та потрібно якось це питання вирішувати. В подальшому у квітні 2024 року ОСОБА_5 з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приїхали до СЦ МВС до ФОП « ОСОБА_9 » та домовились, що ОСОБА_7 та ОСОБА_19 не мають претензій до переоформлення автомобіля «Honda», в ході чого ОСОБА_5 зрозумів, що були складені відповідні документи «задніми датами» тобто 23-24 лютого 2024 року.

11.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 проведено огляд місця події, в ході якого вилучено: автомобіль «Honda Insight», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 .

Постановою про визнання речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання від 11.09.2024 автомобіль «Honda Insight», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На стадії досудового розслідування у слідчого виникла необхідність в арешті вищевказаного майна, яке необхідне для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що автомобіль «Honda Insight», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , відповідають критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки автомобіль та ключ від нього є об`єктами кримінально протиправних дій (частина перша статті 289 КК України), а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речового доказу, який може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_5 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до втрати речових доказів, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки вказана земельна ділянка є речовим доказом у кримінальному провадженні. У разі її повернення власник майна може знищіти, зіпсувати, приховати або відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Honda Insight», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , які були вилучені 11.09.2024 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали надіслати слідчому та власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1