УХВАЛА

Іменем України

11.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку суду відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд подання у його відсутність. Відповідно ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає подання у його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь за останніми вироками та одним епізодом за першим вироком.

З`ясувавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий:

- 30.01.2017р. вироком Макарівського районного суду Київської області за ч.3 ст.185, ст.75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку 2 роки. За даним вироком засуджений вчинив крадіжку в лютому 2016 року на суму 2120 грн., що перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто є кримінально-караним, та в цьому ж місяці вчинив ще один епізод на суму 480 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинене ним діяння за цим епізодом, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час та особа підлягає звільненню від відбуття покарання за цим епізодом;

- 28.03.2017р. вироком Макарівського районного суду Київської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку - 3 роки. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018р. скасовано іспитовий строк та направлено ОСОБА_4 для відбування покарання за вказаним вироком. За даним вироком засуджений вчинив крадіжку 04.07.2016р. на суму 1300,00 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (1378,00 грн.), тобто вчинене ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час та особа підлягає звільненню від відбуття покарання за цим вироком.

Також за останнім вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2022 року та вироком Київського апеляційного суду від 03.10.2023р. ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.185, 71 КК України до 6 років позбавлення волі. За цим вироком ОСОБА_4 в 2018 році в різні дні вчинив три епізоди крадіжок на суму 1659,00 грн., 709 грн. та 1341,00 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (1762,00 грн), тобто вчинене ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час та особа підлягає звільненню від відбуття покарання за цими вироками.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2018 року становили 1762,00 грн.

Відповідно, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 , згідно вироків: Макарівського районного суду Київської області від 28.03.2017р., Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2022 року та вироком Київського апеляційного суду від 03.10.2023р. здійснив крадіжки на суми, менші двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинені ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, тому суд доходить висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за даними вироками, на підставі ч.2 ст. 74 КК України. Також за вироком Макарівського районного суду Київської області від 30.01.2017р. ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за одним епізодом на суму 480 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 71, 72, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» задовольнити.

Привести вироки Макарівського районного суду Київської області від 30.01.2017р. Макарівського районного суду Київської області від 28.03.2017р., Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2022 року та Київського апеляційного суду від 03.10.2023р відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироками: Макарівського районного суду Київської області від 30.01.2017р за епізодом у лютому 2016р на суму 480 грн., Макарівського районного суду Київської області від 28.03.2017р., Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2022 року та Київського апеляційного суду від 03.10.2023р., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння та звільнити з місць позбавлення волі.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 30.01.2017р. відносно ОСОБА_4 засудженого за ч.3 ст.185, ст.75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку 2 роки - виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1