ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________ _______________
Провадження № 11-кп/818/1821/24 Головуючий апеляційної інстанції - ОСОБА_2 Категорія: п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю ОСОБА_7 , особа якого засвідчена ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , інших учасників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційними скаргами представника зацікавленої особи ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 , законного представника особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_13 , захисника особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , самого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 10 06 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000677 від 24 06 2018 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками складу суспільно-небезпечних діянь, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Крім того, застосовано стосовно неосудного ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Разом з цим продовжено ОСОБА_7 , до вступу ухвали в законну силу, запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», що знаходиться за адресою: Дніпро, вул.Надії Алексєєнко, 84.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію до речей, які були предметом кримінального правопорушення, а саме: мисливський карабін «МКМ-072», калібру 7,62 мм в укомплектуванні з магазином, глушником звуку пострілів та лазерним цілевказівником.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_13 Стягнуто на користь неї на відшкодування матеріальної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) гривень та 1 500 000 (півтора мільйона) гривень моральної шкоди за рахунок майна неосудної особи - ОСОБА_7 , а саме грошових коштів, вилучених під час його затримання.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_14 Стягнуто на користь неї на відшкодування матеріальної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень та 2 000 000 (два мільйони) гривень моральної шкоди за рахунок майна неосудної особи - ОСОБА_7 , а саме грошових коштів, вилучених під час його затримання.

Долю судових витрат та речових доказів вирішено відповідно до ст.ст.100, 126 КПК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, представник зацікавленої особи ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 06 2024 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а вилучені, під час затримання ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) доларів США, - повернути власнику, а саме ОСОБА_12 . Інші складові вказаного судового рішення стороною ОСОБА_12 визнаються та не оскаржуються.

Апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_10 мотивує тим, що вказана ухвала є незаконною в частині задоволення позовних вимог, а тому підлягає скасуванню в порядку п.4 ч.1 ст.407, п.3 ч.1 ст.408 КПК України на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.409 КПК України.

Посилається на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21 08 2020 року у справі №621/1562/19 яким встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , придбано за особисті кошти ОСОБА_12 , які не належали ОСОБА_7 Пояснює, що в подальшому ОСОБА_12 отримала завдаток за продаж цього домоволодіння в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) доларів США, тому вказані кошти є особистою власністю ОСОБА_12 , що встановлено вказаним судовим рішенням та було проігноровано судом першої інстанції.

Крім того, законний представник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 06 2024 року в частині задоволення позовних вимог та повернути їй грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, а вилучені, під час затримання ОСОБА_7 , інші грошові кошти: в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) доларів США та 48 401 (сорок вісім тисяч чотириста одна) гривня, - повернути особі, яка буде визначена його опікуном.

Доводи ОСОБА_11 полягають у тому, що в матеріалах справи присутня її заява стосовно 30 000 (тридцяти тисяч) доларів США, які були на зберіганні у ОСОБА_7 та були вилучені при його затриманні. Пояснює, що вказані грошові кошти вона зі своїм чоловіком ОСОБА_15 отримала за договором купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим ОСОБА_11 вважає, що грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США слід повернути саме їй.

Разом з цим до суду апеляційної інстанції звернулась потерпіла ОСОБА_13 , яка просить змінити ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 06 2024 року в частині задоволення розміру позовних вимог. Потерпіла просить задовольнити її позовні вимоги у розмірі 5 630 000 (п`ять мільйонів шістсот тридцять тисяч) гривень.

Просить взяти до уваги те, що шкода, яку спричинив ОСОБА_7 , пов`язана зі смертю двох близьких їй осіб та пораненням дитини, тому з посиланням на ст.3 Конституції України відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вважає за можливе задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Крім того, захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 06 2024 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , відмовивши їм в повному обсязі.

Апелянт звертає увагу на те, що позовні вимоги ОСОБА_14 , ОСОБА_13 не відповідали вимогам ст.175 ЦПК України, а тому підлягали залишенню без руху. Водночас суд першої інстанції прийняв вказані вимоги до розгляду, що, на думку апелянта, свідчить про порушення ст.175, 185 ЦПК України, ч.4 ст.128 КПК України. Також зазначає, що позовні заяви були прийняті всупереч вимогам ч.1 ст.128 КПК України, тобто вже після початку судового розгляду. Захисник наголошує, що висновки суду першої інстанції щодо можливості стягнення грошових коштів ОСОБА_7 на користь позивачів є такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам діючого законодавства. Вважає, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про застосування вимог ч.2 ст.1184 та ч.1 ст.1186 ЦК України, а стягнення грошових коштів на користь позивачів було здійснено без врахування порядку, передбаченого ст.ст.1200-1203 ЦК України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оспорюючи інші складові вказаного судового рішення, просить змінити ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 06 2024 року, залишити без розгляду цивільні позови ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , повернути грошові кошти в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) доларів США ОСОБА_12 , повернути грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США ОСОБА_11 , повернути решту речових доказів, які були вилучені при його затриманні, ОСОБА_11 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_7 посилається на ст.1186 ЦК України та зазначає, що внаслідок неосудності шкода, завдана вчиненням кримінального правопорушення, не відшкодовується.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції брав участь захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 . Захисник підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити зважаючи на те, що заявлені цивільні позови не відповідають вимогам ЦПК України. У зв`язку з цим апелянт просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Крім того, адвокат ОСОБА_9 підтримав апеляційні скарги представника зацікавленої особи ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_11 і самого ОСОБА_7 та заперечив проти задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_13 .

Крім того, в судове засідання з`явився представник зацікавленої особи ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та зазначив, що вважає ухвалу незаконною в частині задоволення цивільних позовів. Разом з цим адвокат ОСОБА_10 підтримав всі апеляційні скарги сторони захисту та заперечив проти задоволення апеляційних вимог потерпілої ОСОБА_13 .

Такої ж позиції дотрималася присутня в судовому засіданні законний представник ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , яка зазначила, що грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США належать їй на праві власності та були на зберіганні у її сина, оскільки у нього вдома був сейф.

ОСОБА_7 брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Дніпровської філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». Його особа була засвідчена представником вказаного закладу - ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу й позицію захисника - адвоката ОСОБА_9 та заперечив проти задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_13 . Зазначив, що він був у стані неосудності під час вчинення кримінального правопорушення, тому вважає, що шкода не підлягає відшкодуванню.

Під час судового засідання в апеляційній інстанції прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення всіх поданих апеляційних скарг, крім апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_13 . Прокурор підтримав вказану апеляційну скаргу. Свою позицію ОСОБА_6 обґрунтував тим, що внаслідок вчинених ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь дві особи загинули, ще одній особі було спричинено тілесні ушкодження, тому прокурор вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_13 в повному обсязі.

Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 напередодні судового засідання заявили клопотання про розгляд апеляційних скарг без їхньої участі. В своєму клопотанні ОСОБА_13 підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового засідання, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає ОСОБА_13 частковому задоволенню, а апеляційні скарги: представника зацікавленої особи ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 , законного представника особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , самого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Фактичні обставини справи, кваліфікацію дій ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та застосування стосовно нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом внаслідок неосудності ніким не оспорюються. У зв`язку з цим колегія суддів відповідно до ст.404 КПК України ухвалу суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Перевіряючи обґрунтування апеляційної скарги потерпілої щодозадоволення цивільного позову у повному обсязі та стягнення на її користь завданої моральної шкоди у розмірі 5 630 000 (п`ять мільйонів шістсот тридцять тисяч) гривень, колегія суддів частково погоджується з доводами та вважає, що судом першої інстанції було занижено суму відшкодування.

Частина 1 статті 128 КПК України визначає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Разом з цим апеляційний суд відхиляє доводи захисника - адвоката ОСОБА_9 , які полягають в тому, що позовні вимоги ОСОБА_14 , ОСОБА_13 не відповідали вимогам ст.175, 185 ЦПК України та були прийняті всупереч вимогам ч.1 ст.128 КПК України, тобто вже після початку судового розгляду з огляду на наступне.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 26 05 2020 року у справі №754/10041/18 зробив висновок, який полягає у тому, що цивільний позов, заявлений до оголошення прокурором обвинувального акта, є таким, що подано до початку судового розгляду в розумінні ст.347 КПК України, а отже, порушення вимог ст.128 КПК України під час звернення з цивільним позовом відсутнє.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 10 10 2018 потерпілою ОСОБА_13 було заявлено цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Крім того, 06 07 2018 потерпіла ОСОБА_14 також звернулася з цивільним позовом.

Надалі суд першої інстанції ухвалою від 22 12 2018 року призначив до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000001 за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 ч.2 п.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції 18 02 2019 року суддею було повідомлено про наявність цивільних позовів та оголошено їхній зміст, а прокурором було оголошено короткий виклад обвинувального акта.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд доходить до висновку, що порушень вимог ст.128 КПК України під час звернення потерпілих з цивільними позовами не було, оскільки вказані цивільні позови були заявлені ще під час досудового розслідування до оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, отже в розумінні ст.347 КПК до початку судового розгляду, а у 2024 році були подані їхні змінені редакції.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи захисника стосовно того, що позовні вимоги ОСОБА_14 , ОСОБА_13 не відповідали вимогам ст.175, 185 ЦПК України, оскільки апелянт не обґрунтовує в чому саме він вбачає такі порушення.

При цьому відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з чч.1, 2, 3 ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1186 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що хоча відповідно висновку експерта №49 від 26 05 2021 року ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними не тільки на момент вчинення злочину (24 06 2018), а й на момент проведення повторної експертизи №58 від 26 05 2021 року, станом на час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру опіка над ОСОБА_7 не встановлена, рішення суду про визначення опікуна відсутнє, а тому і особою, яка повинна відшкодовувати спричинену шкоду, має бути сам ОСОБА_7 .

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер, тривалість та обсяг душевних страждань, наслідки спричиненої потерпілій ОСОБА_13 душевної травми, оскільки у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_7 від вогнепальних поранень загинули дві близькі їй особи, а саме: син ОСОБА_16 та невістка ОСОБА_17 . Крім того, була поранена її онука ОСОБА_18 , смерть якої не настала за обставин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки їй своєчасно було надано медичну допомогу.

Крім того, внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 у потерпілої ОСОБА_13 погіршився стан здоров`я у зв`язку з чим вона не може самостійно пересуватися, тому не змогла з`явитися до апеляційного суду про що зазначила у своєму клопотанні.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 03 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі, майну громадянина або заподіяну майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, завдана діями ОСОБА_7 шкода є суттєвою, а тому суд стягує на користь потерпілих на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю та смертю потерпілих грошові кошти, за рахунок майна неосудної особи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в судовому засіданні ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_11 та захисником, що саме ОСОБА_7 належать вилучені під час його затримання грошові кошти: 200 000 (двісті тисяч) доларів США, 48 401 (сорок вісім тисяч чотириста одна) гривня, а тому за рахунок його майна має бути відшкодована шкода потерпілим.

Статтею 408 КПК України передбачено, що апеляційний суд має право зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Виходячи із конкретних обставин кримінального провадження, характеру та інтенсивності пережитих моральних страждань, їх негативних наслідків, зважаючи майновий стан як потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонеркою, людиною похилого віку, так і ОСОБА_7 , який мав стабільний, високий дохід, заощадження, з урахуванням принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 3 000 000 (трьох мільйонів) гривень за рахунок майна неосудної особи - ОСОБА_7 , а саме грошових коштів, вилучених під час його затримання.

У зв`язку з цим апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню.

Потерпіла ОСОБА_14 з апеляційною скаргою не зверталась, тому належить стягнути на її користь на відшкодування матеріальної та моральної шкоди грошові кошти у розмірі, визначеному судом першої інстанції за рахунок майна неосудної особи ОСОБА_7 .

Доля речових доказів була вирішена судом першої інстанції відповідно до ст.100 КПК України з чим погоджується і апеляційний суд, тому інші апеляційні скарги в цій частині не підлягають задоволенню. Вилучені під час затримання ОСОБА_7 грошові кошти слід повернути особі, яка буде визнана за рішенням суду опікуном та наділена правом розпорядження його майном, за виключенням 5 130 000 (п`яти мільйонів сто тридцяти тисяч) гривень, на які необхідно звернути стягнення на відшкодування цивільних позовів.

Будь-яких інших порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є безумовне скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, ч.1 ст. 407, 408, 409, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 10 06 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України в частині стягнення моральної шкоди, - змінити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_13 , - задовольнити частково.

На підставі п.3 ч.1 ст.408 КПК України збільшити суму, яка підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_13 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь вказаної потерпілої на відшкодування моральної шкоди 3 000 000 (три мільйони) грн.

Апеляційну скаргу представника зацікавленої особи ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу законного представника особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4