Провадження 1-кс/201/4745/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000032 від 05.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000032 від 05.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, у якому представник заявника просить суд скасувати арешт майна, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2024 року по справі № 201/10769/24 (провадження №1-кс/201/3721/2024) у кримінальному провадженні №0000032 від 05.02.2024 на наступні предмети: 1) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 500 гривень у загальній кількості 272 шт.; 2) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 100 доларів у загальній кількості 100 шт.; 3)Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 50 євро у загальній кількості 4 шт.; 4) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 5 доларів у загальній кількості 4 шт.; зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні №0000032 від 05.02.2024 повернути ОСОБА_4 , вилучене 01.09.2024 під час обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: 1) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 500 гривень у загальній кількості 272 шт.; 2) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 100 доларів у загальній кількості 100 шт.; 3) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 50 євро у загальній кількості 4 шт.; 4) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 5 доларів у загальній кількості 4 шт.

В обґрунтування своїх вимог представник посилається на те, що слідчим відділом 3 управління ( з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000032 від 05.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч . 1 ст . 111-2 КК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2024 року по справі № 201/10769/24 (провадження №1-кс/201/3721/2024) було задоволено клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 про накладення арешту на майно вилучене у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 . Таким чином було накладено арешт на наступне майно: 1) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 500 гривень у загальній кількості 272 шт.; 2) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 100 доларів у загальній кількості 100 шт.; 3) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 50 євро у загальній кількості 4 шт.; 4) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 5 доларів у загальній кількості 4 шт .; 5) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 1000 рублів у загальній кількості 2 шт .; 6) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 2000 рублів у загальній кількості 1 шт .; 7) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри 500 рублів у загальній кількості 1 шт., 8) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри 100 рублів у загальній кількості 1 шт. ; 9) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри 50 рублів у загальній кількості 1 шт. Як вбачається з вищевказаної ухвали предмети, на які було накладено арешт, згідно з постановою слідчого від 02.09.2024 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Із клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення керівником СТОВ «Агродар» ОСОБА_6 умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації державиагресора з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора. Проте, інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення в частині об`єктивної сторони не стосується добровільного збору, підготовки, та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, а відповідно до матеріалів кримінального провадження його протиправні дії виражаються у формі реалізації та підтримки рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора. В свою чергу, накладений арешт стосується вилучених предметів під час обшуку у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 , який в даному кримінальному провадженні немає жодного процесуального статусу, а тим паче підозрюваного. Серед іншого було накладено арешт на грошові кошти, які знаходились у квартирі, в якій фактично проживає ОСОБА_4 , а тому використання цих грошових коштів як засобу для створення сприятливих умов реалізації і полегшення процесу вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, керівником СТОВ «Агродар» ОСОБА_6 на окупованій території не вбачається можливим. За таких обставин, представник вважає, що подальший арешт на матеріальні об`єкти, які належать ОСОБА_4 не є доцільним у даному кримінальному провадженні та свідчить про порушення конституційного права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Заявник, його представник у судове засідання не з`явилися, від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, відповідно до якої він просив розглянути клопотання про скасування арешту без його участі та участі власника майна, зазначив, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Представник слідчого відділу 3 управління ( з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути клопотання про скасування арешту без його участі та зазначив, що заперечує проти його задоволення і просить залишити арешт без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника та додані до нього документи, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, у судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 вересня 2024 року по справі № 201/10769/24 ( провадження № 1-кс/201/3721/2024) клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування № 0000032 від 05.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 01.09.2024 під час обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 500 гривень у загальній кількості 272 шт.;- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 100 доларів США у загальній кількості 100 шт.;- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 50 євро у загальній кількості 4 шт.;- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 5 доларів у загальній кількості 4 шт.;- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 1000 рублів у загальній кількості 2 шт.;- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 2000 рублів у загальній кількості 1 шт.;- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри 500 рублів у загальній кількості 1 шт.;- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри 100 рублів у загальній кількості 1 шт.;- Аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри 50 рублів у загальній кількості 1 шт.; Заборонено розпоряджатися та користуватися вищевказаним речами.

Представником, як на підтвердження своїх доводів, було надано виписку по картковому рахунку ОСОБА_4 за період з 01.05.2023-31.05.2023, відповідно до якої з 01.05.2023 по 12.05.2023 ОСОБА_4 зняв зі свого банківського рахунку грошові кошти в загальній сумі 18 200,00 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до численних рішень Європейського суду з прав людини, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в даному кримінальному провадженні, в межах якого було накладено арешт, на скасуванні якого наполягає представник, даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, а також тривале обмеження власника майна у його правах щодо розпорядження власним майном, а саме: 1) Аркушами паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 500 гривень у загальній кількості 272 шт.; 2) Аркушами паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 100 доларів у загальній кількості 100 шт.; 3)Аркушами паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 50 євро у загальній кількості 4 шт.; 4)Аркушами паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 5 доларів у загальній кількості 4 шт., тому, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна в цій частині, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Водночас, у поданому клопотанні представник просить суд зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні №0000032 від 05.02.2024 повернути ОСОБА_4 , вилучене 01.09.2024 під час обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: 1) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 500 гривень у загальній кількості 272 шт.; 2) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 100 доларів у загальній кількості 100 шт.; 3) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 50 євро у загальній кількості 4 шт.; 4) Аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожі на купюри номіналом 5 доларів у загальній кількості 4 шт., однак, положення ст. 174 КПК наділяють слідчого суддю повноваженнями виключно на скасування арешту, за наявності відповідних обставин. Питання процедури повернення арештованого майна чи зобов`язання уповноважених осіб вчинити певні дії, виходить за межі повноважень суду, визначених в ст. 174 КПК, тому, у цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до роз`яснень пункту 13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000032 від 05.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, по справі №201/10769/24 (провадження № 1-кс/201/3721/2024) на аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 500 гривень у загальній кількості 272 шт.; аркуші паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 100 доларів США у загальній кількості 100 шт.; аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 50 євро у загальній кількості 4 шт.; аркушів паперу за зовнішніми ознаками схожих на купюри номіналом 5 доларів у загальній кількості 4 шт., що були вилучені 01.09.2024 під час обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У іншій частині клопотання - відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1