Дата документу 17.09.2024Справа № 617/1863/19
Провадження № 1-кп/554/10/2024
В И Р О К

Іменем України

17 вересня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0000859 по обвинуваченню

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашґабад, Туркменістан, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_12 органами досудового розслідування відповідно до обвинувального акта, яке визнане судом не доведеним

1. 26 вересня 2019 року, в період часу з 04 год 30 хв до 06 год 50 хв, обвинувачений ОСОБА_12 , будучи в стані алкогольного сп?яніння, перебував в АДРЕСА_3 , де на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_13 , які раптово між ними виникли, в нього виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме порушення функцій та анатомічної цілісності життєво важливих органів людини, реалізуючи який ОСОБА_12 , діючи умисно, передбачаючи настання смерті ОСОБА_13 і бажаючи її настання, розташовуючись в положенні стоячи, один навпроти одного, умисно завдав потерпілому ОСОБА_13 ножем, який тримав у руці, декілька ударів, один з яких прийшовся в ділянку правої половини грудної клітини ОСОБА_13 .

2. Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_12 ОСОБА_13 від отриманих травм помер на місці вчинення кримінального правопорушення.

3. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-17/138-ВЛ/19 від 27 вересня 2019 року у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

3.1. проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з наявністю рани на правій половині грудної клітини по середньо-ключичній лінії в проєкції 1 міжребер`я, рановий канал якої направлений спереду назад наліво, довжиною 10 см, з ушкодженням по ходу ранового каналу другого правого ребра, правої легені та правої легеневої артерії, яке супроводжувалось кровотечею в праву плевральну порожнину (близько 1500 мл темно-червоного кольору рідкої крові) з розвитком масивної крововтрати та інтраальвеолярного крововиливу, що і явилось безпосередньою причиної смерті. Вказане тілесне ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння;

3.2. по колото-різаній рані на лівій половину грудної клітини в ділянці проєкції стерального кінця ключиці, на лівій боковій поверхні шиї в середній третині, на лівій щоці у мочки вуха, ранові канали яких направлені зліва направо, на лівій кисті по долонній поверхні в проєкції другої п?ясної кістки, рановий канал якої спрямований спереду назад;

3.3. різана рана на лівій кисті між першим та другим пальцями.

4. Колото-різані рани та різані рани є легкими тілесними ушкодженнями.

5. Вищевказані ушкодження утворились: колото-різані рани цілком могли утворитися від одного і того ж предмета, що був загострений, односторонньо-гострим, мав лезо (ріжучу частину) середньої гостроти заточки і обух «П»-подібного поперечного перетину з досить добре вираженими ребрами; різана рана від дії гострого предмета, предметів, що володіє ріжучими властивостями. Вказані тілесні ушкодження могли бути отримані від декількох хвилин до десятків хвилин до настання смерті.

6. Смерть ОСОБА_13 настала за 6-8 годин до моменту огляду трупа на місці події 26 вересня 2019 року о 12 год 50 хв.

7. Між ушкодженням, а саме проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини та настанням смерті ОСОБА_13 є прямий причинний зв?язок.

ІІ. Кваліфікація дій обвинуваченого органами досудового розслідування

8. Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_12 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

ІІІ. Релевантні джерела права

9. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

10. Звідси, лише сукупність усіх передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак складу злочину може бути підставою кримінальної відповідальності.

11. Частина 1 ст. 115 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

12. Об`єктивна сторона вбивства характеризується наявністю трьох обов`язкових ознак: діяння, яке полягає в посяганні на життя іншої людини; наслідку у вигляді біологічної смерті потерпілого; причинного зв`язку між діянням та наслідком.

13. З суб`єктивної сторони стаття 115 КК передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто таке, коли особа розуміє, що здійснює посягання на життя іншої людини, передбачає, що наслідком її діяння буде (може бути) смерть потерпілого, і бажає (прямий умисел) чи свідомо допускає (непрямий, або евентуальний умисел) настання таких наслідків.

14. При вирішенні питання про відповідальність за умисне вбивство, необхідно обов`язково встановлювати мотив та мету діяння винної особи.

15. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

16. Водночас, виправдувальний вирок постановляється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 373 КПК України).

17. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

18. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (ч. ч. 1, 2 ст.17 КПК України).

19. При цьому ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

20. Водночас, застосовним за ч. 2 ст. 17 чинного КПК України стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульовано у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06 грудня 1998 року, означає, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

21. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

22. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ст. 91 КПК України).

23. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст. 92 КПК України).

24. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

25. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

26. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

27. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді (ст. 93 КПК України).

28. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст. 86 КПК України).

29. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) (ст. 8 Конституції України, ст. 8 КПК України).

IV. Надані суду докази і їх оцінка

а) Показання обвинуваченого

30. Допитаний в ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_12 вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та показав, що 25 вересня 2019 року він перебував в АДРЕСА_3 за місцем мешкання його покійної матері, де на той час проживав його вітчим ОСОБА_14 . Він туди приїжджав час від часу з м. Харкова, де працював, аби допомогти останньому. В той день їм привезли дрова, вивантаживши їх біля території домогосподарства, які потрібно було пиляти та переносити. Приблизно о 17 годині, до двору підійшли ОСОБА_15 , з яким він був знайомим, та ОСОБА_13 , якого він бачив вперше. Як він в ході розмови з ними зрозумів, останні прийшли запропонувати свою допомогу в розпилюванні дров за відповідну грошову винагороду та пом`янути його матір. Він запросив їх у двір, де стоячи за столом, вони випивали горілку, принесену останніми. Зауважив, що він вжив всього лиш близько 20 г горілки, оскільки наступного дня він повинен був їхати на роботу. Коли це спиртне закінчилося, ОСОБА_13 ходив до крамниці, де придбав ще пляшку горілки та гральні карти. Коли стемніло та стало прохолодно, він запросив їх до будинку, де вони продовжили випивати. В якийсь момент між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 виникла сварка з приводу служби в армії. Він в неї не вступав, ніяких конфліктів у нього із жодним з присутніх не виникало. В ході розпивання спиртного ОСОБА_13 кілька разів брав до рук ніж. Потім останній попросив його вийти, а коли він вийшов, той запитав в нього, де у них вбиральня. При цьому ні у руках ОСОБА_13 , ні у його руках ножів не було. Він провів його до вбиральні та увімкнув там світло, а повернувшись до кімнати з гостями, забрав свої речі, в тому числі й надані йому ОСОБА_14 належні останньому грошові кошти, повідомив йому, що він буде йти додому, та в період часу між 20 і 21 годинами попрямував до свого будинку, що в АДРЕСА_1 . Там переночував та після цього зранку відправився на вокзал, щоб поїхати до м. Харкова. Одне маршрутне таксі він пропустив, оскільки не було сидячих місць, а на наступному виїхав до м. Харкова.

31. При цьому ствердив, що припущення сторони обвинувачення про його переховування від органу досудового розслідування в м. Харкові є помилковими. Пояснив, що він працював у м. Харкові вахтовим методом та 26 вересня 2019 року їхав до офісу для того, щоб отримати заробітну плату. Коли приїхав до м. Харкова, він зателефонував в офіс і йому сказали, що заробітна плата буде в понеділок. Саме в зв`язку з цим, а не з метою переховування від слідства, він залишився в ОСОБА_16 . До того ж, він заздалегідь до події повідомляв і ОСОБА_14 , що саме в цей день він буде виїжджати до м. Харкова по роботі, в зв`язку з чим і не вживав спиртного. Спростовуючи доводи сторони обвинувачення також вказав, що він мешкає неподалік від кордону з рф, в останній проживають його родичі, тому в разі, якби він мав намір ухилитися від слідства, доцільніше було б виїхати до рф, а не м. Харкова, де в нього немає, навіть, просто знайомих, однак він цього не зробив.

32. В подальшому, 27 вересня 2019 року, ввечері, в м. Харкові на Привокзальний площі, в Хостелі, коли він вже лягав спати, до нього прийшли поліцейські та з ними він поїхав до відділу поліції. При цьому звернув увагу на те, що в цей час бушлату на ньому не було, його перевозили від нього окремо, а тому вважав, що працівники поліції, маючи тривалий час до нього доступ, мали й можливість якимсь чином залишити на ньому пляму крові. Водночас зазначив, що виявлена на ньому кров може походити від його дружини, а не потерпілого, оскільки група крові останньої така ж, як і у ОСОБА_13 . Мотивуючи ці твердження послався на те, що його дружина мала проблеми з тиском, в неї часто йшла носом кров, він надавав їй завжди допомогу, а тому в процесі цього крапля крові могла потрапити на його бушлат.

33. Вказав, що в ході досудового слідства під час його допиту та при проведенні з ним слідчого експерименту він визнавав свою причетність до вбивства потерпілого ОСОБА_13 та вину в цьому, однак робив це не добровільно, а внаслідок тиску, погроз та застосування до нього фізичного і психологічного насильства з боку працівників поліції. Зазначив також, що його адвокат повідомив йому, що на даній стадії він може погодитися на всі вимоги працівників поліції та підписати всі документи, оскільки це не буде мати ніякого значення при розгляді справи в суді, так як судом беруться до уваги лише показання, надані суду безпосередньо. Саме цим він і керувався, погоджуючись на умови працівників правоохоронних органів та обмовляючи себе у вбивстві потерпілого.

34. Стверджуючи про свою невинуватість у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 , просив виправдати його за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене ним.

35. Стороною обвинувачення для доведення винуватості ОСОБА_12 у вчиненні умисного вбивства надані докази, які умовно поділяються на усні та письмові, до дослідження і аналізу яких переходить суд.

б) Усні докази

1. Показання потерпілої

36. Потерпіла ОСОБА_9 , під час допиту в суді, показала, що 25 вересня 2019 року її батько ОСОБА_13 та чоловік перебували на роботі, звідки останній пішов раніше, а батько повертався додому сам. 26 вересня 2019 року їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що тіло її батька знайшли в АДРЕСА_3 . Вказала, що зі слів працівників поліції та свідка ОСОБА_15 їй стало відомо, що до вбивства ОСОБА_13 причетний ОСОБА_12 . Останній після події втікав із с. Бугаївка, його певний час розшукувала поліція та ввечері того ж дня, 26 вересня 2019 року, останнього знайшли в м. Харкові. Особисто з обвинуваченим вона не знайома та вперше побачила його вже в ході розслідування вбивства батька. Зазначила, що про обставини події їй розповідав свідок ОСОБА_15 , який зазначив, що він з її батьком пішли до ОСОБА_14 , який був винен йому гроші. ОСОБА_15 пішов до будинку, щоб забрати ці кошти, а ОСОБА_13 залишався на лавці за двором. В цей час вийшов ОСОБА_12 та запропонував їм випити спиртного, запросивши до себе в гості. Під час розпиття алкоголю в ОСОБА_13 з ОСОБА_12 виникла сварка. В подальшому ОСОБА_15 з ОСОБА_14 пішли спати, а потерпілий з обвинуваченим із вулиці перейшли в будинок та сиділи в ньому.

2. Показання свідків

37. За клопотанням сторони захисту, оскільки свідок ОСОБА_14 02 січня 2021 року помер, про що Вовчанським районним В/ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складений актовий запис про смерть № 35 від 14 січня 2021 року, судом було прослухано наявний в матеріалах справи аудіозапис допиту останнього, проведеного в ході судового розгляду кримінального провадження Московським районним судом м. Харкова.

38. Так, свідок ОСОБА_14 , який являється вітчимом обвинуваченого, під час допиту в Московському районному суді м. Харкова, показав, що 25 вересня 2019 року до його домоволодіння, де на той момент перебував і ОСОБА_12 , прийшли ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , щоб пом`янути його дружину. Останні принесли з собою дві пляшки горілки, яку потім вчотирьох вони розпивали на подвір`ї. Коли це спиртне закінчилось, ОСОБА_13 пішов до магазину, де придбав ще 1,5 л горілки та гральні карти. Він випив ще одну чарку спиртного, після чого, десь приблизно о 20 год 30 хв, пішов спати та сказав всім, щоб вони також розходилися по домівках. Вказав, що в ході вживання спиртного між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 виникав конфлікт через службу в армії, проте ніхто ні до кого в цей час фізичного насильства не застосовував. Прокинувся він зранку, приблизно після 05 години, та побачив ОСОБА_13 , який сидів на підлозі в кімнаті. Він, думаючи, що останній спить, спочатку почав його будити, а потім зрозумів, що останній був мертвим. При цьому ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_12 в будинку вже не було, на підлозі був битий посуд. Після цього на місце події він викликав працівників поліції.

Відповідаючи на поставлені обвинуваченим питання, пригадав, що він сказав ОСОБА_15 та ОСОБА_13 йти додому й сам пішов спати після того, як ОСОБА_12 повідомив, що він буде йти додому та пішов. Також підтвердив, що ОСОБА_12 заздалегідь повідомляв його про те, що він має 26 вересня 2019 року поїхати до м. Харкова на роботу.

в) Письмові докази

39. На підтвердження винуватості обвинуваченого стороною обвинувачення надані такі письмові докази:

40. витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (том 3 а. к. п. 1), з якого слідує, що 26 вересня 2019 року до ЄРДР було внесено відомості під № 0000859 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом того, що 26 вересня 2019 року до Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що в АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_13 з ознаками насильницької смерті;

41. електронний рапорт на ім`я т. в. о. начальника Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області від 26 вересня 2019 року (том 3 а. к. п. 2), яким зафіксовано факт надходження 26 вересня 2019 року о 07 год 52 хв повідомлення із служби «102» про те, що в цей день та час в АДРЕСА_3 ввечері прийшли товариші, трохи випили, після чого заявник ОСОБА_14 пішов спати, а товариші продовжували гуляти. Вранці заявник знайшов у коридорі труп свого товариша ОСОБА_17 ;

42. протокол огляду від 26 вересня 2019 року (том 3 а. к. п. 4 - 30), яким зафіксовано місце вчинення злочину, яким явився будинок АДРЕСА_3 , на вході до якого на сходинках виявлено плями (нашарування) речовини бурого кольору. В кімнаті за дверима будинку на підлозі виявлено скляну пляшку торгової марки «П`яна хата», об`ємом 0,5 л, яка на 1/6 частину заповнена прозорою рідиною з різким запахом спирту, зовнішня поверхня якої має на собі нашарування речовини бурого кольору. На відстані 30 см від порогу вхідних дверей на підлозі виявлено нашарування плям речовими бурого кольору неправильної форми, які розташовуються на площині розмірами 24х11 см. В правому (ближньому від входу) куті виявлено труп ОСОБА_13 , який знаходиться в напівсидячому положенні, схиляючись ліворуч, голова ледь ліворуч до низу, ліва рука зігнута у ліктьовому суглобі під кутом близько 90?, передпліччям та ліктем розташовується на підлозі, права рука випрямлена в ліктьовому суглобі, розташовується на тулубі, ліва нога ледь зігнута у колінному суглобі та спрямована до переду від тіла, права нога зігнута у колінному суглобі під гострим кутом, стопа спрямована до заду від тіла. На підлозі у правому ближньому куті приміщення було виявлено нашарування речовини бурого кольору у вигляді плям та помарок.

42.1. Після переміщення тіла трупу ОСОБА_13 для більш детального огляду встановлено: куртка з сентетичної тканини зеленого («камуфляжного») кольору, на лівому рукаві якої виявлено нашарування підсохлої та вологої речовини бурого кольору зовні схожої на кров; светр з напівшерстяної тканини синього кольору на передній поверхні праворуч мається прорив тканини з тканини з розволокненими нерівними краями неправильної овальної форми розмірами 1х0,7 см, по периферії якої мається нашарування та просочення підсохлої та вологої речовими бурого кольору, яка розповсюджується до низу та ліворуч до нижнього краю светра; футболка з бавовни коричневого кольору з аналогічним із светром розривом; джинси синього кольору, по передній поверхні яких мається нашарування речовими бурого кольору у вигляді плям та помарок, різноманітної форми переважно із чіткими контурами, які місцями зливаються та окремими (аналогічно на футболці; ремінь з шкіри коричневого кольору з пряжкою жовтого кольору; кросівки з шкіри сірого кольору з підошвою з гуми чорного кольору. Труп правильної тілобудови, задовільного ступеню вгодованості, шкірні покриви взагалі бліді, трупні плями не рясні, синьо-фіолетового кольору розташовані на лівій боковій поверхні тіла, при натисканні зникають та відновлюють свій первинний колір через 50 секунд; трупне заклякнення добре виражене у всіх групах м`яз; волосся світло-русяве з сивиною, шкіра обличчя бліда; очі ледь відкриті, роговиці блискучі, зіниці округлі, райдужки коричневого кольору, сполучно-тканинні оболонки очей бліді, без крововиливів; вушні ходи вільні; отвори носу та роту заповнені підсохлою та вологою речовиною бурого кольору з нашаруванням аналогічної речовини по перефирії від них; на шиї ушкоджень не виявлено; на правій половині на середній ключичній лінії в проєкції 2-го міжребер`я розташовується рана лінійної форми з рівними краями гострокутними кінцями з ледь западаючою вологою бурого кольору поверхнею. Дном рани є м`які тканини червоного кольору, з глибини рани видніється речовина бурого кольору, рана розмірами 1,2х0,3 см по перефирії, нашаруванням підсохлої та вологої речовини бурого кольору, яка розташовується на передню поверхню грудної клітини та черевної стінки; кістки скелету на обмац цілі; на лівій кисті між першим та другим пальцем розташовується рана розмірами близько 2,5х0,4 см, аналогічного характеру рана розташовується на лівій кисті по ладанній поверхні в проекції 2-ої п`ясткової кістки «Г-подібної» форми з шкіряним клаптем відвернутим доверху розмірами 1х0,8х0,1 см з нашаруванням по периферії речовини бурого кольору. Інших будь-яких тілесних ушкоджень на доступних для огляду ділянках тіла не виявлено.

42.2. В одній із кімнат будинку на столі виявлено кухонний ніж, лезо якого направлене в бік входу. Ніж загальною довжиною 23 см, довжина рукояті 10,5 см, довжина леза 12,5 см. Рукоятка виконана з полімерного матеріалу білого кольору, на лезу ножа присутнє нашарування речовини бурого кольору. Також виявлені скляні чарки, на яких маються пошкодження у вигляді відсутності фрагменту скла. На підлозі виявлено, зокрема порожню скляну пляшку з-під горілки «Хортиця» об`ємом 0,5 л, дві порожні пляшки з-під пива «Чернігівське світле»;

43. протокол огляду від 27 вересня 2019 року (том 3 а. к. п. 47 - 52), відповідно до якого в актовому залі Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області, що в м. Вовчанськ Харківської області по вул. Колокольцева, 6, у ОСОБА_12 було вилучено грошові кошти, особисті речі та документи, в тому числі бушлат, на рукаві якого було виявлене нашарування РБК;

44. лікарське свідоцтво про смерть № 12-17/138-Ва/19 від 27 вересня 2019 року (том 3 а. к. п. 60), з якого слідує, що ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_3 , причиною чого стала масивна крововтрата, травма легеневих кровоносних судин та ушкодження внаслідок контакту з гострим предметом. Намір не визначений.

45. протокол проведення слідчого експерименту від 02 жовтня 2019 року з долученим до нього відеозаписом (том 3 а. к. п. 82 86), відповідно до якого в ході досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_12 вказав, що 25 вересня 2019 року він та ОСОБА_14 знаходилися вдома в АДРЕСА_3 . До них прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_15 і вони разом пройшли до столу, який знаходився на подвір`ї, де вживали горілку. Зазначив, що він випив дві чарки приблизно по 30 г. У ОСОБА_13 та ОСОБА_15 було із собою дві пляшки горілки по 0,5 л. Коли на дворі стемніло, ОСОБА_15 нібито пішов додому, а вони з ОСОБА_13 пройшли до будинку, через деякий час ОСОБА_15 до них повернувся та вони вчотирьох сиділи за столом. В якийсь момент ОСОБА_13 направився до магазину, після чого повернувся з новою колодою гральних карт та пляшкою горілки торгової марки «Хортиця». Під час розпиття горілки між ним з ОСОБА_15 виник конфлікт, в ході якого він зробив зауваження останньому. Після цього ОСОБА_13 заступився за ОСОБА_15 , в результаті чого конфлікт виник вже між ним із ОСОБА_13 . В цей час останній тримав у руках ніж та запропонував йому вийти на вулицю поспілкуватися та направився на вихід. Він взяв зі столу ніж (тоненький з білою рукояткою) і направився за ОСОБА_13 . Вийшовши в коридор будинку, ОСОБА_13 розвернувся та нічого не пояснюючи наніс один удар кулаком лівої руки йому в обличчя в ділянку правого ока. Далі він, тримаючи в правій руці ніж, відштовхнув ОСОБА_13 обома руками в ділянку грудної клітини останнього, після чого той почав сповзати спиною до стіни підлоги. Після цього він зайшов до будинку, кинув ніж на піч, взяв свої речі та покинув будинок;

46. висновок судово-медичної експертизи № 12-17/114-ВЛ/19 від 15 листопада 2019 року (том 3 а. к. п. 91 - 96), згідно з яким ушкодження, встановлені у ОСОБА_13 , не могли бути отримані при обставинах, на які вказує ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту від 02 жовтня 2019 року за його участю;

47. висновки судово-медичних експертиз № 12-17/138-ВЛ/19, № 12-17/114-ВЛ/19 від 15 листопада 2019 року кожен та № 12-17/116-ВЛ/19 від 19 листопада 2019 року (том 3 а. к. п. 62 - 68, 91 - 96, 167 -176), відповідно до яких при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлено такі тілесні ушкодження:

47.1. проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з наявністю рани на правій половині грудної клітини по середньо-ключичній лінії в проєкції 1 міжребер`я, рановий канал якої направлений спереду назад справа наліво, довжиною 10 см, з ушкодженням по ходу ранового каналу другого правого ребра, правої легені та правої артерії, яке супроводжувалося кровотечею в праву плевральну порожнину (близько 1500 мл темно-червоного кольору рідкої крові) з розвитком масивної крововтрати та інтраальвеолярного крововиливу, що і з`явилося безпосередньою причиною смерті;

47.2. по колото-різаній рані на лівій половині грудної клітини в ділянці проєкції стернального кінця ключиці, на лівій боковій поверхні шиї в середній третині, на лівій щоці у мочки вуха, ранові канали яких направлені зліва направо, на лівій кисті по долонній поверхні в проєкції другої п`ясної кістки, рановий канал якої спрямований спереду назад;

47.3. різана рана на лівій кисті між першим та другим пальцями;

47.4. садно в ділянці правого колінного суглобу по передньо-зовнішній поверхні в нижній частині.

47.5. Вищевказані ушкодження утворились: колото-різані рани цілком могли утворитися від одного і того ж предмета, що був загострений, односторонньо гострим, мав лезо (ріжучу частину) середньої гостроти заточки і обух «П»-подібного поперечного перетину з досить добре вираженими ребрами; різана рана від дії гострого предмета (предметів), що володіє ріжучими властивостями; садно від дії тупого твердого предмета (предметів) по механізму тертя та могли бути отримані від декількох хвилин до десятків хвилин до настання смерті.

47.6. Смерть ОСОБА_13 настала за 6-8 годин до моменту огляду трупа на місці події 26 вересня 2019 року в 12 год 50 хв.

47.7. Проникаюче колото-різане поранення правої половини грудної клітини з ушкодженням легені та легеневої артерії, що супроводжувалося масивною крововтратою по ступеню тяжкості є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; колото-різані рани, різана рана та судно по ступеню тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями.

47.8. Між ушкодженням, а саме проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини та настанням смерті ОСОБА_13 є прямий причинний зв`язок.

47.9. ОСОБА_13 після спричинення йому тілесного ушкодження, а саме проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини міг здійснювати цілеспрямовані дії (пересуватися, кричати тощо) в дуже обмеженому обсязі.

47.10. При судово-медичній експертизі крові від трупа ОСОБА_13 виявлений етиловий спирт у кількості 3,48 ‰, що стосовно до живих осіб відповідає тяжкому алкогольному отруєнню;

48. висновок судово-медичної експертизи № 17-184-МКС/138-ВЛ/19 від 15 жовтня 2019 року (том 3 а. к. п. 74 - 75), згідно якого на підставі проведеної судово-медичної експертизи клаптя шкіри з раною передньої поверхні правої половини грудної клітини та клаптя шкіри з раною попередньої поверхні лівої половини грудної клітини від трупа ОСОБА_13 встановлено, що колото-різані рани цілком могли утворитися від одного і того ж предмета. Цей предмет був загостреним, односторонньо гострим, мав лезо (ріжучу частину) середньої гостроти заточки і обух «П»-подібного поперечного перетину з досить добре вираженими ребрами. Найбільша ширина частини цього предмета, яка погрузилася, була в межах 1,1 см.

48.1. Морфологічні ознаки рани передньої поверхні правої половини грудної клітини дозволяють говорити про те, що предмет, який заподіяв цю рану, діяв під деяким незначним кутом до поверхні, з натиском на праву сторону леза і праве ребро обуха цього предмета;

49. висновок судово-медичної експертизи № 16/2604-С/19 від 28 вересня 2019 року (том 3 а. к. п. 76), відповідно до якого в крові та сечі трупа ОСОБА_13 виявлений етиловий спирт в кількості: в крові - 2,83 ‰, в крові із плевральної порожнини - 3,48 ‰, в сечі - 2,78 ‰. Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено;

50. висновок судово-гістологічної експертизи № 13/1398-С/19 від 28 жовтня 2019 року (том 3 а. к. п. 80 - 81), згідно з яким на підставі проведеної судово-медичної експертизи мікропрепаратів із внутрішніх органів від трупа ОСОБА_13 , зокрема встановлено: дифузний крововилив у «м`яких тканинах з області ранового каналу передньої поверхні грудної клітини праворуч». В одному з надісланих шматочків - рановий дефект у тканині легені з масивним інтраальвеолярним крововиливом, ділянками ателектазу та альвеолярної емфіземи у стінках його. Вогнищеві крововиливи у альвеолах у інших надісланих ділянках легенів. Вказані ушкодження - без проявів перифокальної запальної реакції. Переважно венозне повнокров`я та набряк строми внутрішніх органів. Осередки з клітинами Краєвського у печінці;

51. довідку чергового хірурга від 28 вересня 2019 року (том 3 а. к. п. 101), з якої слідує, що ОСОБА_12 звертався в хірургічне відділення Вовчанського ЦРБ з діагнозом: підшкірна гематома лівої орбітальної ділянки лівого ока;

52. акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції від 28 вересня 2019 року (том 3 а. к. п. 102), з якого вбачається, що ОСОБА_12 тверезий, виявлена підшкірна гематома лівої орбітальної ділянки лівого ока;

53. висновок судово-медичної експертизи № 12-14/113-ВЛ/19 від 14 листопада 2019 року (том 3 а. к. п. 104 - 105), відповідно до якого у ОСОБА_12 встановлено тілесне ушкодження у вигляді синця в лівій навколоочній області. Вказане ушкодження утворилося від ударної дії тупого предмета (предметів). Встановити строк спричинення ушкодження не мається можливим у зв`язку з неповним описом його у наданій медичній документації. По ступеню тяжкості синець - це легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів;

54. висновки судово-імунологічних експертиз № 14/921-С/19, № 14/920-С/19, № 14/922-С/19, № 14/919-С/19, № 14/928-С/19 від 23 жовтня 2019 року кожен (том 3 а. к. п. 112 - 113, 115 - 116, 118 - 119, 121 - 122, 124 - 125), згідно з якими на фрагментах марлевих бинтів із змивами із сходів, з підлоги в кімнаті, на пляшці, вилучених в ході огляду місця події, знайдена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_13 не виключається;

55. висновок судової цитологічної експертизи № 15/№778-С/2019 від 05 листопада 2019 року (том 3 а. к. п. 132 - 134), відповідно до якої на клинку ножа, вилученого в ході огляду місця події, виявлено сліди крові людини. При серологічному дослідженні встановлена приналежність даної крові особі чоловічої генетичної статі, яким міг бути потерпілий ОСОБА_13 . На рукояті сліди крові не виявлені;

56. висновок судово-імунологічної експертизи № 14/923-С/19 від 25 жовтня 2019 року (том 3 а. к. п. 158 - 159), згідно з яким на бушлаті, що належить ОСОБА_12 знайдена кров людини, походження якої від ОСОБА_13 не виключається.

57. рапорт старшого о/у СКП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_18 від 27 вересня 2019 року (том 3 а. к. п. 228), з якого слідує, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів на виконання доручення слідчого СВ Вовчанського ВП від 27 вересня 2019 року було встановлено, що ОСОБА_12 знаходиться в АДРЕСА_4 , після чого останнього о 22 годині було доставлено до Вовчанського ВП для проведення з ним слідчих дій;

58. висновок судово-психіатричної експертизи № 687 від 11 листопада 2019 року (том 3 а. к. п. 229 - 231), згідно з яким ОСОБА_12 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_12 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_12 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

V. Мотиви суду

59. Суд вважає, що центральне місце в будь-якій судовій системі займає переконання в тому, що необхідно підтримувати неупередженість суду. Це основний принцип, від якого залежать багато інших принципів та правил. Якщо суд не зможе зберегти свою гідність, відстоюючи цінності, які суспільство вважає життєво важливими, держава недовго буде мати правову систему, яка може пишатися своєю відданістю справедливості та істині, якою б вона не була і яка користується повагою суспільства, якому вона служить. Мета не може виправдовувати засоби. Зокрема, докази або обвинувальні вироки іноді можуть бути отримані занадто дорогою ціною. Це положення пояснює, чому суд наполягає на повазі індивідуальних прав та процесуальних гарантій в системі кримінального правосуддя. Суд вважає, що для сторони обвинувачення та сторони захисту були створені належні умови для змагальності та доведення перед судом своєї правової позиції, а сам судовий розгляд проведений чесно та справедливо.

60. При вирішенні цієї справи суд керується закріпленим у статті 8 Конституції України принципом Верховенства права, положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенції) про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

61. У справі «Яременко проти України» від 12 червня 2008 року (п. 74) Європейський Суд з прав людини звернув увагу на те, що складовою справедливого судового розгляду є врахування якості доказів і, зокрема, того чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності. При тому, що питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується і, навпаки, збільшується, коли характер доказів не є вагомим, вони не є достовірними та точними.

62. У справі «Барбера, Мессеріо і Джабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

63. Отже, суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

64. За практикою Європейського суду з прав людини, національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак, Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 року).

65. При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд повинен керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою, третьою, четвертою та п`ятою статті 17 КПК України, які передбачають, що:

65.1. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (частина 2).

65.2. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом (частина 3).

65.3. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (частина 4).

65.4. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (частина 5).

66. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

67. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

68. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

69. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

VI. Висновки суду

70. Підводячи підсумки під аналізом доказів, суд вважає, що при наявних доказах та за наявними встановленими обставинами і фактами визнати винуватим ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України неможливо, оскільки ні кожний із наданих стороною обвинувачення доказів окремо, ні всі вони разом в своїй сукупності не тільки не підтверджують, а, на переконання суду, навіть не вказують на причетність обвинуваченого до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення.

71. Констатуючи так, суд виходить з того, що на обвинуваченому не лежить обов`язок представляти виправдувальні докази, він має повне право обмежитися лише послабленням обвинувальних доказів. Досить, якщо він покаже, що обвинувальні докази не тільки не представляють достовірності, але навіть високу ймовірність.

72. Навпаки, держава в особі державного обвинувачення повинна доказати винність обвинуваченого. Всі сумніви у винності обвинуваченого тлумачаться на його користь.

73. Сторона захисту в судовому засіданні послідовно проводила думку про непричетність ОСОБА_12 до скоєння злочину шляхом надання відповідних доказів та приймаючи активну участь у дослідженні доказів і спростовуючи відповідні докази обвинувачення як такі, що не викривають у вчиненому правопорушенні обвинуваченого.

74. Зважаючи на тривалість розслідування та розгляд даного кримінального провадження і повне надання судом сторонам можливості обстоювати свої позиції і надавати докази, з огляду на відсутність доповнень до судового розгляду з їх боку, суд вважає, що наразі усунення неповноти досудового розслідування судом з власної ініціативи не видається можливим, з огляду також на засади безсторонності суду та змагальності сторін.

75. Суд, оцінюючи доводи сторін та представлені ними докази, дійшов таких висновків.

76. Виявлені на тілі трупа ОСОБА_13 тілесні ушкодження, вочевидь свідчать про його вбивство, відтак подія злочину не викликає сумнівів.

77. Органами досудового розслідування встановлені дата та час настання смерті ОСОБА_13 , приблизно з 04 год 50 хв до 06 год 50 хв 26 вересня 2019 року, що випливає з висновку судово-медичної експертизи № 12-17/138-ВЛ/19 (том 3 а. к. п. 62-68) та протоколу огляду місця події від 26 вересня 2019 року, який було проведено з 08 год 40 хв до 16 год (том 3 а. к. п. 4-30). Огляд трупу потерпілого на місці події проводився судово-медичним експертом о 12 год 50 хв (том 3 а. к. п. 8).

78. Із досліджених судом доказів, які були надані стороною обвинувачення, слідує, що обвинувачений ОСОБА_12 в цей час знаходився у себе вдома за іншою адресою і будь-яких даних, крім стверджень про це прокурора, що судом розцінюється як припущення, про його перебування на місці події, коли сталося вбивство потерпілого, суду не надано. Твердження самого обвинуваченого про перебування його на момент скоєння вбивства в іншому місці стороною обвинувачення не спростовано і спроб цього як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду не робилось. Показання свідка обвинувачення ОСОБА_14 , які він дав під час іншого судового розгляду цієї справи та які були досліджені судом, оскільки на час цього розгляду він помер, також, на переконання суду, вказують на те, що ОСОБА_12 залишив приміщення, де потім було скоєно умисне вбивство, між 20 та 21 год і більше там не появлявся. Коли ж свідок після пробудження вранці 26 вересня 2019 року виявив труп потерпілого, то в будинку будь-яких інших осіб в цей час не було.

79. Що ж до ствердження прокурора про те, що обвинувачений після 21 год і до моменту виявлення трупу в будинку ОСОБА_14 міг прийти туди і вчинити вбивство, то суд розцінює його як припущення, яке ніякими доказами не підтверджується.

80. Оцінюючи наданий прокурором висновок експерта №14/923-С/19 від 25 жовтня 2019 року, відповідно до якого на бушлаті (об`єкт № 4), що належить ОСОБА_12 , знайдена кров людини групи з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_13 не виключається (том 3 а. к. п. 158-159), суд вважає за необхідне зазначити таке.

81. Як слідує із висновку, експертом лише не виключається походження крові від потерпілого на бушлаті обвинуваченого, але не стверджується, що кров походить саме від нього, що може бути встановлено тільки шляхом проведення іншої експертизи, яка в ході досудового розслідування не проводилась та висновки якої стороною обвинувачення суду не надавались. В даному ж випадку кров з аналогічними показниками може походити і від іншої особи, яка має таку ж групу крові. Спростовуючи факт походження крові на його одязі від потерпілого, обвинувачений в суді зазначив, що його дружина мала таку ж групу крові як і у потерпілого. При цьому вона страждала на гіпертонію і часто з носу у неї текла кров, яка могла попасти на його одяг, коли він надавав їй допомогу. Крім того, бушлат у нього було вилучено працівниками поліції з недодержанням вимог КПК України і певний час він зберігався в умовах необмеженого доступу до нього сторонніх осіб, діями яких могло й бути нанесення цієї крові на його одяг.

82. Виходячи з наведеного, суд констатує, що вказаний висновок свідчить лише про припущення можливості походження крові на одязі обвинуваченого від потерпілого, а не є беззаперечним доказом цього. В основу обвинувачення, а отже і доведення причетності обвинуваченого ОСОБА_12 до скоєння злочину він може бути прийнятий судом до уваги лише за умови підтвердження цього іншими доказами, яких стороною обвинувачення суду не надано, а тому він розцінюється судом як припущення.

83. В обґрунтування доведеності вини обвинуваченого на причетність до скоєння умисного вбивства потерпілого ОСОБА_13 . прокурор посилається на протокол слідчого експерименту, проведеного під час досудового розслідування 02 жовтня 2019 року (том 3 а. к. п. 82-86), до участі в якому було залучено ОСОБА_12 , який нібито в ході його проведення визнавав факт протиправного заподіяння смерті потерпілому, від чого в подальшому відмовився.

84. Аналізуючи позицію прокурора в оцінці дій і процесуальної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, суд не погоджується з нею, виходячи з такого.

85. Відповідно до частини 1 статті 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

86. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу, що встановлено частиною 2 цієї статті КПК.

87. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту (частина 6 статті 240 КПК).

88. Аналіз змісту протоколу слідчого експерименту від 02 жовтня 2019 року, на переконання суду, свідчить не про перевірку і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як того вимагають норми статті 240 КПК України, а лише констатують факт проведення допиту обвинуваченого на місці події злочину без відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, без докладного викладення умов і результатів слідчого експерименту, про що в складеному за результатами проведення цієї слідчої дії протоколі взагалі не згадується. Протокол про проведення слідчого експерименту не відповідає вимогам статті 104 КПК України, оскільки його описова частина, як того вимагає частина 2 цієї статті, не містить відомостей про послідовність дій, отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, тощо.

89. Отже, зважаючи на вказані процесуальні порушення, допущені при проведенні слідчого експерименту, суд не приймає до уваги вказаний протокол як належний та допустимий доказ по даному кримінальному провадженню, оскільки фактичні дані, які містяться в ньому та на які посилається сторона обвинувачення як доказ причетності обвинуваченого до скоєння кримінального правопорушення, отримані всупереч вимог статті 84 КПК України не у передбаченому цим Кодексом порядку.

90. Крім того, аналіз змісту показань обвинуваченого, викладених в протоколі слідчого експерименту, на які прокурор посилається як доказ причетності останнього до скоєння умисного вбивства потерпілого, на переконання суду, не свідчить про факт визнання ним своєї вини у скоєнні цього злочину, оскільки описуючи обставини подій, які нібито відбувалися між ним і потерпілим, доказів чого стороною обвинувачення не надано взагалі, а лише вказує на можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому з необережності в стані необхідної оборони.

91. Така оцінка суду в повній мірі узгоджується і з висновком експерта № 12-17/114-ВЛ/19 від 15 листопада 2019 року (том 3 а. к. п. 91-96), із якого слідує, що ушкодження встановлені у ОСОБА_13 не могли бути отримані при обставинах, на які вказує ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту від 02 жовтня 2019 року за його участю.

92. Твердження прокурора, в якому він посилається на конфлікт, що нібито мав місце між потерпілим і обвинуваченим під час розпиття спиртних напоїв в будинку ОСОБА_14 , як на факт можливої причетності ОСОБА_12 та мотиву вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_13 , суд розцінює як припущення, яке не ґрунтується на наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказах.

93. Так, в ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_12 послідовно стверджував про те, що конфлікт під час розпиття спиртних напоїв в будинку ОСОБА_14 з приводу служби в армії виникав не між ним і ОСОБА_13 , а між останнім і ОСОБА_15 , який на даний час помер. Про це ж стверджував і свідок ОСОБА_14 , показання якого були досліджені в суді. Ніяких доказів, які б спростовували це або вказували на існування конфлікту між потерпілим та іншими учасниками розпиття спиртних напоїв, стороною обвинувачення суду не надано, що дає підстави розцінювати таке твердження прокурора як припущення. Та і сам конфлікт, якщо б він і мав місце, на переконання суду, не є свідченням як мотивів, так і факту протиправного позбавлення життя потерпілого саме обвинуваченим, оскільки відсутні будь-які інші докази, які б прямо чи опосередковано вказували на причетність ОСОБА_12 до скоєння цього злочину.

94. Позбавленим доказового значення на причетність до скоєння злочину ОСОБА_12 суд розцінює і посилання прокурора на факт втечі останнього в м. Харків зразу ж після скоєння умисного вбивства потерпілого. Цей факт заперечив як обвинувачений, заявивши, що ще з вечора, до початку розпиття спиртних напоїв в будинку ОСОБА_14 , він попереджав як останнього, що той підтвердив під час допиту в суді, так і інших учасників застілля, що зранку він має намір їхати в м. Харків для отримання заробітної плати, в зв`язку з чим і не вживав спиртного. З цією ж метою, про що він ствердив під час його допиту в суді і що також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , обвинувачений ще до початку 21 год пішов додому і ліг спати, щоб відпочити до ранку. А ранком поїхав до м. Харкова, де в цей день не зміг отримати заробітну плату, про що йому повідомили в офісі організації, в якій він працював, запропонувавши приїхати за її отриманням наступного дня. Саме з метою очікування виплати заробітної плати в інший день, а не переховування від можливого переслідування за причетність до скоєння злочину, про вчинення якого він на той час не знав, він і поселився в хостел, де потім і був виявлений та затриманий працівниками поліції.

95. Аналіз змісту обвинувального акту і доказів, наданих стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_12 , які були предметом дослідження в суді, на переконання суду, свідчить про їх абстрагованість та незалежність одне від одного, а отже дає підстави суду прийти до висновку, що фактичні обставини в обвинувальному акті викладені на припущеннях.

96. Таким чином, викладене дає підстави суду констатувати, що факт вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_13 мав місце, але не за обставин, викладених в обвинувальному акті, факт чого не підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими в суді доказами, які б поза розумним сумнівом підтверджували причетність обвинуваченого ОСОБА_12 до його вчинення.

97. Надані стороною обвинувачення докази поза розумним сумнівом не доводять, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, вчинено саме ним і саме за таких обставин, як про це вказано в обвинувальному акті.

98. Процесуальна некоректність обвинувачення, його непослідовність та суперечливість, сумнівність у причетності до скоєння кримінального правопорушення обвинуваченого за обставин, викладених в обвинувальному акті, на переконання суду, не виключає можливості існування не лише іншої версії вчинення злочину, яка органами досудового розслідування, як це слідує із матеріалів кримінального провадження, не висувалась і не досліджувалась, а й причетності до скоєння цього злочину інших осіб за інших обставин.

99. На підставі викладеного, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення в частині, що стосується умисного вбивства потерпілого ОСОБА_13 обвинуваченим ОСОБА_12 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з порушенням процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності, а з урахуванням стабільної позиції обвинуваченого про те, що він не вчиняв цього злочину, приймаючи до уваги вимоги ст. 62 Конституції України, суд приходить до висновку, що належних, достатніх та допустимих доказів на спростування його тверджень стороною обвинувачення не було надано, а усі сумніви стосовно доказування вини трактуються на користь обвинуваченого.

100. Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

101. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

102. Відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

103. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.

104. З урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх переконливих доказів вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому його необхідно виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

VII. Вирішення цивільного позову

105. Потерпілою ОСОБА_9 по матеріалах кримінального провадження заявлений цивільний позов про відшкодування з обвинуваченого на її користь завданої матеріальної шкоди на суму 150 000 грн та моральної шкоди в розмірі 850 000 грн (том 1 а. к. п. 65 - 85).

106. Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

VIII. Мотиви інших рішень

107. Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню.

108. Процесуальних витрат по матеріалах кримінального провадження немає.

109. Арешт, накладений відповідно до ухвал Вовчанського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2019 року, - підлягає скасуванню.

110. Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_12 виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, вчинене обвинуваченим.

Речові докази, визнані такими відповідно до постанов слідчого від 26 і 28 вересня 2019 року: змиви речовини бурого кольору, сліди папілярних візерунків, змив на ватній паличці з поверхні ручки вхідних дверей, - знищити, всі інші - повернути за належністю.

Арешт, накладений відповідно до ухвал Вовчанського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2019 року, - скасувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди на суму 150 000 грн та моральної шкоди в розмірі 850 000 грн, - залишити без розгляду.

До набрання вироком законної сили, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_12 , що він має право на поновлення в правах, обмежених під час кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_19