ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7546/24 Номер провадження 11-сс/814/570/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

представника скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 - представника в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 липня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що вивчивши заяву про вчинення кримінального правопорушення встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 214 КПК України та не містить відомостей, які вказували б на наявність в діях будь-яких осіб об`єктивних ознак складу кримінального правопорушення (злочину), як це передбачено положеннями ст. 11 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 - представник в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві внести відповідні відомості, надані в заяві від 16.07.2024 про кримінальне правопорушення до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 382 КК України.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що винесена ухвала є незаконною, винесеною з порушенням норм законодавства.

Вказує, що слідчий суддя всупереч приписам норм кримінально-процесуального кодексу вважає, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий та прокурор.

Зазначає, що для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні службовій особі не потрібно надавати оцінку наявності або відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Наявність чи відсутність підстав та доказів вчинення зазначеного злочину має бути перевірено слідчим, шляхом вчинення відповідних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження, а не шляхом надання особистої думки, яка може суперечити приписам закону.

Позиції інших учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_6 підтримала вимоги апеляційної скарги та просила скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну. Прокурор, будучи належним чином повідомленим, до апеляційного суду не з`явився та звернувся із заявою, в якій просив розгляд скарги здійснювати без участі прокурора, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Мотиви суду.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону цілком дотримано.

Згідно з наданими матеріалами, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві із заявою від 16.07.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

У вказаній заяві було викладено обставини, які на переконання заявника свідчать про скоєне кримінальне правопорушення, а саме, що начальник сектору дізнання відділення № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 не виконує ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 27.06.2024 про зобов`язання розглянути клопотання представника скаржника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 від 05.06.2024 у кримінальному провадженні № 0000247 від 06.10.2023 у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.

Попри це, як ствердужє заявник, в порушення вимог ст. 214 КПК України відомості за заявою до ЄРДР не внесені.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказана норма закону є імперативною, оскільки не передбачає права слідчого, прокурора, дізнавача не вносити відомості до ЄРДР.

Однак, відомості повинні вноситися лише якщо зазначені у заяві обставини можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто подана заява має ідентифікуватися саме як заява про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на це, заявник у заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Разом з тим, такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Також, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18, провадження № 11-1263апп18), у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як слідує із заяви адвоката ОСОБА_6 - представника в інтересах ОСОБА_7 , вона не містить відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення та могли бути внесені до ЄРДР, а лише містить власні міркування та припущення щодо наведених нею обставин.

У відповідності до вимог ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Відсутність хоча б однієї із таких ознак не утворює складу злочину.

Чинна редакція ч. 2 ст. 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою.

Відповідно, об`єктом злочину є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.

Суб`єктом злочину, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 382 КК України, виступає службова особа відповідного державного органу як спеціальний суб`єкт злочину, яка відповідно до повноважень повинна була вчинити дії по виконанню судового рішення або завдяки своїм повноваженням мала можливість перешкодити останньому.

Предметом злочину за ч. 1 ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і набрав законної сили.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Об`єктивна сторона злочину полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

З наведеного слідує, що «ухвала слідчого судді» не є предметом складу злочину, а «умисне невиконання ухвали слідчого судді» не є кримінально-караним діянням в призмі вимог ст. 382 КК України, що виключає в діях посадової особи ознак кримінально-караного діяння.

Той факт, що ухвала слідчого судді не є предметом складу злочину визначеного ст. 382 КК України підтверджується наступним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КК України кримінально-караним діянням є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, а також згідно ч. 4 ст. 382 КК України - умисне невиконання службовою особою рішення Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та умисне недодержання нею висновку Конституційного Суду України.

Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України до основних повноважень слідчого судді належать: 1) забезпечення можливості оскарження безпосередньо до суду окремих рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора в ході досудового розслідування (статті 303, 304 КПК України); 2) вирішення питань про обмеження прав і свобод особи в ході досудового розслідування (статті 132, 134, 140, 144, 148, 154, 159, 170 КПК України); 3) надання дозволу на вчинення окремих слідчих (розшукових) дій (статті 233, 234, 237 КПК України); 4) здійснення нагляду за законністю затримання особи та тримання її під вартою (статті 176, 183 КПК України), про вчинення яких слідчий суддя виносить відповідну ухвалу.

Зміст низки статей КПК України (в яких окремо згадуються «ухвала суду» та «ухвала слідчого судді») дає можливість вважати ухвалу слідчого судді окремим процесуальним документом, який не охоплюється поняттям «ухвала суду». З огляду на це, а також враховуючи вимоги статті 369 КПК України, якою встановлено, що судове рішення може бути викладене у формі вироку або у формі ухвали суду, ухвала слідчого судді за буквальним змістом положень КПК України наразі не відноситься до судових рішень.

Таким чином, ухвала слідчого судді є окремим процесуальним документом, який не охоплюється поняттям «ухвала суду», а тому умисне невиконання саме «ухвали слідчого судді» не утворює склад злочину, визначеного ст. 382 КК України, оскільки ця норма закону не містить в переліку такого судового рішення, як «ухвала слідчого судді», а тому виключає кримінально-караність такого діяння, як: «умисне невиконання ухвали слідчого судді».

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 4 ст. 3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

На підставі наведеного, рішення слідчого судді є законним та вмотивованим, у зв`язку із чим, підстав для задоволення апеляційних вимог, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - представника в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 29 липня 2024 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4