ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001163 від 02 серпня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 пунктом 11 частиною 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_8

підозрюваного в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року задоволено клопотання cтаршого слідчого відділу РОВС та ЗУ ОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_8 , та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту його фактичного затримання з 15 серпня 2024 року до 13 жовтня 2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого, продовжити кримінальне правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в якому його викриває свідок, злочинний умисел не був доведений до кінця.

Слідчий суддя відзначив, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_7 , у сукупності з даними про його особу, який хоча і є раніше не судимим, є фізичною особою-підприємцем, але він не має міцних соціальних зв`язків, зокрема сімейних, а також має особисті неприязні відносини з дружиною через її зв`язки з потерпілим, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування, впливу на свідків та потерпілого, а також продовження правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, на думку слідчого судді, тримання ОСОБА_7 під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим, оскільки більш м`який запобіжний захід, у тому числі домашній арешт, не зможе запобігти встановленим ризикам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано та доведено наявність заявлених у клопотанні ризиків, а слідчий суддя не дослідив належним чином усі обставини справи та дійшов хибного висновку. Окрім посилання на суворість покарання, яке передбачено санкцією інкримінованого кримінального правопорушення та посилання на протокол НСРД, слідчий суддя не обгрунтував свої висновки, тому ухвала є необґрунтованою та невмотивованою. Наявність підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення не може бути єдиним чинником для застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Крім того, не погоджується, що слідчим суддею не визначений розмір застави, оскільки ОСОБА_7 , як зазначив суд, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке могло бути вчинене із застосуванням насильства, тому до нього діють положення ч. 4 ст. 183 КПК. Проте підозрюваний не вчиняв злочин із застосування насильства чи з погрозою його застосування, при цьому положення вказаної норми носять не імперативну заборону, а диспозитивну заборону визначати розмір застави у кожному конкретному кримінальному правопорушенні, тому вважає, що в даному випадку можливо визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та в режимі відеоконференції підозрюваний підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.

Щодо обґрунтованості підозри.

З матеріалів провадження слідує, що у провадженні відділу РОВС та ЗУ ОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області є матеріали кримінального провадження № 0001163 від 02 серпня 2024 року за ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК.

15 серпня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК.

15 серпня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК, а саме у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, та не оскаржуються захисником в апеляційній скарзі.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, заявлені в клопотанні слідчого, не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, а висновки слідчого судді щодо наявності ризиків у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, належним чином мотивовані.

Так, стосовно підозрюваного існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК, яке за правилами ст. 12 КК є особливо тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, то в цій частині колегія суддів також вважає обґрунтованими і мотивованими висновки місцевого суду про його наявність, з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, вчинене на замовлення потерпілого, однак з причин, які не залежали від його волі злочин не був доведеним до кінця, враховуючи особисті неприязні стосунки, що склалися з дружиною через її зв`язок з потерпілим, тому існує ризик можливого продовження кримінального правопорушення з метою його завершення.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є фізичною особою підприємцем, одружений, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, однак вказані обставини не можуть слугувати самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді та не спростовує правильності його висновків, що інший, більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Посилання сторони захисту в судовому засіданні щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного апеляційним судом враховуються, однак це не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою з огляду на вищевикладене. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо неможливості надання адекватної медичної допомоги підозрюваному в установі попереднього ув`язнення. З наданої захисником відповіді з філії Державної установи Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях слідує, що на даний час здоров`я ОСОБА_7 стабільний, відповідає наявній патології, отримує симптоматичне лікування та знаходиться під постійним наглядом працівників КММЧ № 3.

Доводи захисника, що потерпілий не має жодних претензій до ОСОБА_7 , про що надав розписку від потерпілого, яка свідчить про отримання ним грошових коштів від адвоката підозрюваного і в нього відсутні претензії матеріального та морального характеру, враховуються також апеляційним судом, однак позиція потерпілого не є вирішальною для обрання виду запобіжного заходу, оскільки справа відноситься до публічного обвинувачення.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

В апеляційній скарзі захисник також ставить питання про визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки слідчий суддя її не визначив, з чим сторона захисту не погоджується, адже ОСОБА_7 не вчиняв злочин із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Перевіривши висновки слідчого судді в цій частині, апеляційний суд вважає, що застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави є обґрунтованим, з огляду таке.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Дана норма, хоча і носить диспозитивний характер щодо права слідчого судді не визначати розмір застави в передбачених випадках, однак апеляційний суд з урахуванням обставин кримінального правопорушення, при яких ОСОБА_7 підозрюється в організуванні вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 на замовлення, тобто безпосереднє виконання вбивства потерпілого вирішив покласти на іншу особу шляхом підшукування виконавця за грошову винагороду, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив підозрюваному розмір застави.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного відповідає вимогам ст. 177, 178, 183, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 2 статті 15 пунктом 11 частиною 2 статті 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4