ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/ 6016 /23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 2100/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного
заходу обвинуваченому
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого обвинуваченого ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції/, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000130 від 01 лютого 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 та ч.4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_7 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , .продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ « Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 04.11.2024 року, із визначенням суми застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 242 240 гривень та покладенням обов`язків: прибувати за викликом до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб..

Вважає, що тяжкість покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, оскільки не відповідає правовій позиції в рішенням ЄСПЛ.

Посилання на продовження існування ризиків, вважає необґрунтованим, оскільки жодного належного та допустимого доказу, що вказував би на переховування обвинуваченого від досудового розслідування чи суду або його перешкоджання кримінальному провадженню, не надано. За весь час тримання під вартою, ОСОБА_7 , він жодного разу не намагався переховуватись від працівників правоохоронних органів, під час проведення слідчих дій, опору не чинив, надавав свідчення з приводу підозри відносно нього. Він є раніше не судимою особою, яка має міцні соціальні зв`язки, жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, а тому, вважає не підтвердженим ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому, вважає, що такий запобіжний захід, як домашній арешт, достатньою мірою здатен запобігти вчиненню обвинуваченим вказаного ризику і буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а подальше перебування обвинуваченого під вартою, враховуючи його проблеми зі здоров`ям, що потребують постійного кваліфікованого огляду зі сторони лікарів вищої категорії, без необхідності хірургічного втручання, можуть свідчить про катування та порушення основоположних прав та свобод на життя, здоров`я та справедливий суд.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав апеляційні вимоги, просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважав рішення суду законним та обґрунтованим.

Обвинувачений в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлявшись належним чином про дату та час розгляду апеляційної скарги, будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи за їх відсутністю не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки це відповідає вимогам ст.401 КПК України, так як апеляційна скарга захисника обвинуваченого не стосується погіршення його становища.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000130 від 01 лютого 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 та ч.4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_7 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою суду від 07.06.2024 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, при внесенні якої, даний обвинувачений підлягав звільненню з-під варти. Строк дії даної ухвал спивав 05.08.2024 року.

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, впливати на потерпілих та свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, які були встановлені під час досудового розслідування не змінилися та продовжують існувати, що виправдовує підстави тримання обвинуваченого під вартою. Фактичні обставини вчинення системних, умисних особливо тяжких злочинів свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку.

З урахуванням обставин скоєного ними злочину, враховуючи, передбачену міру покарання в разі визнання винними, вважав, що для запобігання цим ризикам застосування більш м`яких запобіжних заходів не передбачається можливим.

Задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою стосовно вказаного обвинуваченого, суд першої інстанції врахував обґрунтованість підозри всім обвинуваченим, зокрема, і ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами слідчих дій, висновками експертів Зокрема, врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду системних злочинів , які є особливо тяжкими злочинами, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, раніше не судимий, має місце реєстрації

Вказані обставини у сукупності та дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому уразі визнання винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, на думку суду першої інстанції, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого п.1. ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватими, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, суд також вважав доведеним наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки дані особи не були ще допитані судом, а обвинувачений, після відкриття йому матеріалів кримінального провадження, достовірно дізнався про місця проживання або перебування даних осіб та не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на цих осіб з метою спонукання їх до зміни своїх показань, що обумовлене невизнанням обвинуваченими своєї причетності до інкримінованих злочинів.

Наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд вважав недоведеним, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації.

Суд вважав, що прокурором доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним вище, оскільки вони є дійсними та тривають і виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який. Крім того, вважав, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку.

Об`єктивних даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом встановлено не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На думку колегії суддів, не виключена можливість з боку обвинуваченого переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки характер обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду системних злочинів, проти власності, щодо заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайством), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, які є особливо тяжкими та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, свідчить про підвищену суспільну небезпечність інкримінованого злочину та наявність у цьому кримінальному провадженні суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду. При цьому, слід врахувати, що очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина, на думку колегії суддів, на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. При цьому, слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що існував на час застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратив свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, не виключений ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків, з метою примушування до зміни показань чи відмови від показань, враховуючи, що йому відомі анкетні дані, місце мешкання потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою примушування до зміни показань чи відмови від показань.

На час розгляду даного провадження, відсутні дані, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, наведених у клопотанні прокурора та встановлених у попередніх ухвалах суду про запобіжний захід обвинуваченого, що стало б підставою для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Порядок розгляду судом клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З висновками суду щодо доведеності наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, погоджується і колегія суддів.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник щодо наявності постійного місця проживання та відсутність судимостей, були враховані судом першої інстанції, проте, в даному випадку, ці обставини існували на час подій, які інкримінуються обвинуваченому і вони не стали стримуючим фактором для нього при вчиненні протиправних діянь. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, які прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та мотивує при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання даної особи під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 331,392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 422-1, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 року про продовження щодо обвинуваченого за ч.4 ст. 190 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 04.11.2024 року, включно, із визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3