Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/937/23
Провадження № 1-кп/490/374/2024
У Х В А Л А

13 вересня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Глядке Волочийського району Хмельницької області, є українцем, громадянином України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою суду, та за чиєю ініціативою воно розглядається.

І……Наразі сторони вважали за доцільне оголосити перерву у судовому засіданні.

ІІ……Прокурор просив про продовження строку раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що ризики, які були враховані під час обрання цього запобіжного заходу, наразі не усунуті та не зменшились.

2. Захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження просив змінити обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід на непов`язаний із триманням під вартою.

2.1. Послався загалом про те, що справа перебуває на розгляді суду протягом тривалого часу; завершити її розгляд наразі, як, о речі, й у порівняно короткий термін, не видається за можливе.

В той же час, обвинувачений тримається під вартою вже протягом тривалого проміжку часу.

2.2. Також послався про те, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпеченою шляхом застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

2.3. Наголосив й на тому, що відсутність в обвинуваченого постійного місця поживання не є підставою для його тривалого тримання під вартою без будь-яких реальних переспектив звільнення.

3. Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід на не пов`язаний із триманням під вартою, спираючись про те, що суспільної небезпеки він не несе, а вказані прокурором ризики наразі давно зникли.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

А......Органами досудового розслідування, зокрема, ОСОБА_4 ,? ? обвинувачуються у вчиненні злочину за таких обставин

09.12.2020 непрацюючі мешканці м. Миколаєва ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які не мали законного джерела прибутку, вирішили зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною із скоєнням розбійного нападу на ОСОБА_9 .

09 грудня 2020 року приблизно о 19 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету скоєння розбійсного нападу, увійшли до будинку АДРЕСА_2 .

Знаходячись у приміщенні будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 почав наносити удари в область життєво важливих органів обличчя та голови ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді ран в лобній ділянці та в ділянці лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (кожне), при цьому заволодів грошовими коштами в сумі 600 гривень, які знаходились у внутрішній кишені куртки останнього. В цей час ОСОБА_7 поклав до заздалегідь підготовленого рюкзаку речі, а саме побутові прилади. Після чого ОСОБА_4 , з метою подолання опору, почав наносити удари ОСОБА_10 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та правої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне), при цьому демонстрував ніж, яким погрожував нанести удар та в подальшому штовхнув її в ванну кімнату, тим самим обмеживши волю до спротиву та пересівання по приміщенню кімнати, де почав наносити удари рукою по обличчю.

Після чого, утримуюи викрадене (грошові кошти в сумі 600 гривень та майно, а саме праску вартістю 99,50 грн., продовжувач марки Legrand EG00755 довжиною 5 м. вартістю 93,33 грн., продовжувач на три розетки з написом 250 В довжиною 1,48 м вартістю 50,00 грн., продовжувач без марки з написом 1 р 60 к довжиною 3 м вартістю 86,67 грн., продовжувач марки Alfa довжиною 3 м. вартістю 86,67 грн., телевізійну антену вартістю 59,85 грн., зарядний пристрій Xiaomi моделі MDY-09-EW вартістю 125,00 грн., алюмінієву сковорідку вартістю 170,00 грн., алюмінієву підставу вартістю 100,00 грн., приймач для прийому телеканалів World? ? Vision T62D, вартістю 173,33 грн.) при собі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1.644,35 грн., однак розпорядитись на власний розсуд не встигли так як були затримані громадянами та співробітниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням в житло.

Б......Ухвалою слідчого судді Центрального? ? районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 від 11 грудня 2020 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 лютого 2021 року включно.

1.Подальшими ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва та Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 24 липня 2024 року - до 22 вересня 2024 року включно.

Отже, наразі загальний строк перебування ОСОБА_4 під вартою перевищує 03 роки 09 місяців.

2. Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчі судді та суд виходили з існування ризиків того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В......Розгляд цього обвинувачення у Центральному районному суді міста Миколаєва відбувався таким чином.

І......Протягом періоду з 30 квітня 2021 року до 25 січня 2022 року справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_12 .

У цей період суд завершив підготовче провадження та здійснював судовий розгляд, протягом якого досліджував надані сторонами докази.

ІІ......Розпорядженням Голови Верховного Суду № 14/0/149-22 від 26 квітня 2022 року суддя ОСОБА_12 була відрядженою до Печерського районного суду м. Києва.

1. За такого розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 212 від 29 квітня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

2. На виконання цього розпорядження 29 квітня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого головуючим для розгляду цього кримінального провадження була визначена суддя ОСОБА_13 .

3. Протягом періоду з 29 квітня 2022 року до 08 серпня 2022 року судом, з огляду на оперативну обстановку у місті Миколаєві, лише вирішувалось питання про доцільність подальшого перебування обвинувачених під вартою.

ІІІ......Розпорядженням Голови Верховного Суду № 345/0/149-22 від 08 серпня 2022 року суддя ОСОБА_13 була відрядженою до Приморського районного суду м. Одеси.

1. За такого розпорядженням в.о. керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 759? ? від 11 серпня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

2. На виконання цього розпорядження 11 серпня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого головуючим для розгляду цього кримінального провадження був визначений суддя ОСОБА_1

IV......Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 січня 2023 року з метою здійснення більш ефективного розгляду висунутого обвинувачення матеріали кримінальних проваджень:

-про обвинувачення ОСОБА_8 ;

-про обвинувачення ОСОБА_7 ;

-про обвинувачення ОСОБА_4

були роз`єднані в окремі провадження.

1. В межах інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_7 та відносно ОСОБА_8 ухвалами суду були призначені судово-психіатричні експертизи.

Наразі експертні висновки відносно ОСОБА_7 та відносно ОСОБА_8 судом отримані.

При цьому висновком експерта № 311 від 12 березня 2024 року встановлено, що:

-на момент вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_8 був осудним та міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;

-на теперішній час ОСОБА_8 є неосудним; не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

2. Що ж стосується власне провадження відносно ОСОБА_4 , то за клопотанням сторони захисту суд розпочав судовий розгляд цього кримінального провадження з початку.

2.1. В межах нового судового розгляду суд наразі допитав обвинуваченого, оголосив покази потерпілої ОСОБА_10 та дослідив наявні в розпорядженні сторін документи.

2.2. Стосовно досліджених доказів суд відзначає, що досліджені судом показання потерпілої ОСОБА_10 не є достатніми для усвідомлення тверджень потерпілої щодо картини подій, які розвивались за її участі.

З огляду на таке стороною обвинувачення наразі вживаються заходи щодо встановлення місця знаходження цієї потерпілої, проте вжиті заходи наразі є безрезультатними.

2.3. Далі, судом та стороною обвинувачення вживаються заходи для доставки у судове засідання потерпілого ОСОБА_9 , проте встановити місце його знаходження на теперішній час не видається за можливе.

2.4. До того ж, за клопотанням сторони обвинувачення та за згодою сторони захисту судом до матеріалів кримінального провадження долучений згаданий висновок експерта щодо ОСОБА_8 та суд оголосив цей висновок.

V......Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

Щодо подальшого руху кримінального провадження

1. Відповідно до частини 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, суд, керуючись загальними засадами кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, застосовує, зокрема, процесуальний закон, що регулює аналогічні правовідносини.

2. Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію щодо визначення подібності правовідносин, визначивши, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). /пункт 32 постанови від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

3. Відповідно до статті 240 Цивільного Процесуального Кодексу України

…

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

/частина 2/

…

Якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву.

/частина 6/

Щодо питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою

І......Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

ІІ......Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

-особисте зобов`язання;

-особиста порука;

-застава;

-домашній арешт;

-тримання під вартою.

1. Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

2. Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

3. Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

4. Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

5. Відповідно до приписів статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону від 16 серпня 2022 року, що діє на момент розгляду цього кримінального провадження судом/

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу...

ІІІ......Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

IV…...Відповідно до приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

Сумлінність під час висунення підозри означає, зокрема, що дії, спрямовані на отримання відомостей про вчинення кримінального правопорушення, мають бути вчинені у точній відповідності із приписами діючого законодавства.

Ретельність під час висунення підозри полягає зокрема, у тому, що під час висунення підозри органи досудового розслідування мають діяти з урахуванням усіх дрібниць.

2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого.

/див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 139)/

V…...Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9)носити електронний засіб контролю.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо можливості завершення цього кримінального провадження.

1. Наразі судом дослідженні усі наявні в розпорядженні сторін докази.

2. Далі, наразі є очевидним, що забезпечити явку потерпілих у судове засідання не видається за можливе.

Таке позбавляє суд можливості не прийти до висновку про те, що справа має бути розглянутою за їх відсутності.

Отже, неявка потерпілих на цій стадії кримінального провадження не є перешкодою для завершення судового розгляду.

3. Далі, суд повторює, що до визначення психічного стану осіб, про вчинення злочину ОСОБА_4 у співучасті з якими стверджує обвинувачення, надати належну оцінку його діям не видається за можливе.

Так, відповідно до висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, він особисто не виконував усі дії, що є обов`язковими елементами складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України; його дії набувають ознак стверджуваного злочину лише у зв`язку із діями його співучасників, з якими, як стверджує обвинувачення, він перебував у змові.

Проте очевидним є те, що змова з особою, яка не є осудною, не є можливою.

4. Стосовно осудності осіб, визначених органами досудового розслідування, як співучасники ОСОБА_4 , суду наданий лише висновок експерта.

4.1. Проте, наданий суду доказ щодо осудності ОСОБА_8 є вочевидь суперечливими.

Зокрема, наданий суду висновок експерта дає підстави для висновку про те, що соматичний стан ОСОБА_8 , що зумовлює його осудність/неосудність, з моменту вчинення ним злочину не змінився. В той же час експерти виснували, що зумовлений незмінним соматичним станом психічний стан цього обвинуваченого змінився.

4.2. З цього приводу суд відзначає, що ці суперечності можуть бути усунутими лише шляхом завершення розгляду справи відносно ОСОБА_8 .

4.3. З огляду ж на цю обставину суд відзначає, що розгляд справи відносно ОСОБА_8 наразі судом не завершений.

Наведене доводить, що наразі завершення розгляду цього кримінального провадження не видається за можливе.

Щодо можливості завершення цього кримінального провадження.

1. Наведене вище доводить, що наразі ефективне продовження розгляду цього кримінального провадження не видається за можливе.

Принагідно суд відзначає ту обставину, що перебіг справи відносно ОСОБА_8 (зокрема необхідність заміни захисника, необхідність допиту експерта, який у судове засідання неодноразово не з`являвся тощо) не дають підстав очікувати завершення розгляду цієї справи найближчим часом.

2. Відносини, що виникли в зв`язку із таким, та ті, що врегульовані у статті 240 Цивільного Процесуального Кодексу України, є повністю подібними, адже мають тотожні суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт та предмет правового регулювання, а також умов застосування правових норм.

Таке доводить, що за обставин, що склались в межах цього кримінального провадження, у судовому засіданні слід оголосити перерву.

3. Далі, суд має визначити дату та час наступного судового засідання.

З урахуванням перебігу процесу у справі та часу, що є мінімально необхідним для отримання доказів у справі, суд вважає за необхідне оголосити перерву до 05 листопада 2024 року до 14:00 години.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Оскільки ж по справі триває судовий розгляд, доведеність висунутої ОСОБА_4 підозри не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування запобіжних заходів наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. В той же час, стосовно обставин цього кримінального провадження, суд відзначає наступне.

2.1. Наявні в розпорядженні суду матеріали не дають підстав для припущення про те, що висуваючи підозру ОСОБА_4 , органи досудового розслідування та державне обвинувачення діяли недобросовісно, зокрема упереджено.

2.2. До того ж, у своїх показах обвинувачений факту конфлікту між ним, його братом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - з одного боку, та потерпілими - з іншого - по суті не заперечував, оспорюючи лише зміст цього конфлікту та свою роль у ньому.

З огляду на таке суд вважає, що для цілей вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_4 висунуту йому "підозру" слід вважати обґрунтованою.

3. В той же час, досліджені судом матеріали доводять, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження органи досудового розслідування діяли без належної ретельності та дбайливості.

3.1. Наслідком такого стало, зокрема, те, що під час досудового розслідування вочевидь не був належним чином встановлений психічний стан осіб, у вчиненні злочину в співучасті з якими обвинувачується ОСОБА_4 .

3.2. До того ж, відносини між обвинуваченим та потерпілими під час досудового розслідування також не були належним чином встановленими.

Стосовно цих обставин суд відзначає, що хоча виявлені недоліки не є непоправними та судом за клопотанням сторін вживаються заходи щодо їх усунення, тим не менш вони є такими, що:

- з одного боку істотно збільшують строки розгляду цього кримінального провадження;

- з іншого боку є цілком здатними породити сумнів в обґрунтованості висунутої підозри, особливо в частині характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого

І……Стосовно наявності підстав для застосування запобіжного заходу відносно цього обвинуваченого суд відзначає таке.

1. Прокурор вказує про наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вдатись до дій щодо переховування від суду.

Стосовно цих посилань прокурора суд відзначає таке.

1.1. Наразі ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, в зв`язку із чим усвідомлює, що у разі визнання його винуватим йому загрожує покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що само по собі здатне спонукати його до переховування від суду.

Таке свідчить про наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

1.2. В той же час, як доведено вище, наявні в суді матеріали наразі здатні породити сумніви у тому, що ОСОБА_4 вчинений злочин саме такого ступеню тяжкості.

Таке дозволяє прийти до висновку про те, що ступінь цього ризику наразі зменшилась.

2. Прокурор вказує про наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.

Ці посилання прокурора узгоджуються із способом життя обвинуваченого на момент вчинення злочину, а саме із тим, що він не мав постійного місця проживання та джерела прибутків.

Наразі відомості про те, що ці обставини змінились, в матеріалах справи є відсутніми.

З огляду на таке суд вважає доведеною наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Наведене, у сукупності доводить наявність підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого з числа передбачених у частині 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України.

ІІ......Прокурор вказує про наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може вдатись до протиправного впливу на свідків та потерпілих.

Проте наразі матеріали справи доводять, що місце перебування цих осіб не може бути встановленим навіть правоохоронними органами.

За такого підстави вважати, що обвинувачений може вплинути на цих осіб, наразі є відсутніми.

Таке доводить, що ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України, наразі є відсутнім.

ІІІ……Вирішуючи питання про запобіжний захід, який в подальшому має застосовуватись відносно обвинуваченого, суд враховує таке.

1. Наразі відносно обвинуваченого застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

2. Проте, як зазначено вище, наразі судом вчинені усі можливі процесуальні дії.

При цьому завершення розгляду цього кримінального провадження є пов`язаним з обставинами, які в межах цього кримінального провадження не можуть бути зміненими.

За такого подальше перебування обвинуваченого під вартою видається нічим іншим, ніж формою очікування вироку; при цьому тривалість такого очікування не є прогнозованою.

Відповідно до процитованих настанов практики Європейського Суду з прав людини за такого обвинувачений має бути звільненим з-під варти.

Отже, обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід наразі підлягає зміні.

3. Вирішуючи питання про запобіжний захід, який має в подальшому застосовуватись відносно цього обвинуваченого, суд враховує його матеріальний стан, ту обставину, що поручителів він не має а також ту обставину, що він не має постійного місця проживання.

За такого відносно нього в подальшому не може бути застосовуватись інакший запобіжний захід, ніж особисте зобов`язання.

4. При цьому на обвинуваченого слід покласти додаткові обов`язки, покликані забезпечити можливість його повідомлення про час та місце розгляду справи, а також забезпечити уникнення встановлених судом ризиків.

Отже, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а клопотання захисту слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні оголосити перерву до 05 листопада 2024 року до 14:00 години.

2.Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити частково, клопотання захисту - задовольнити.

Обраний відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду, також такі обов`язки:

-негайно після звільнення з-під варти повідомити суд про місце свого проживання та номери засобів зв`язку;

-повідомляти суд про зміну місця проживання та засобів зв`язку;

-з`являтись до Відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції один раз на тиждень для реєстрації

Додаткові обов`язки покласти на ОСОБА_4 на строк до 13 листопада 2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти з зали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_14 =