справа № 361/1671/22
провадження № 1-кп/361/425/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002402 від 07.12.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та проживаючого : АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина 2019 року народження, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2021 близько 18 години ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Броварської Сотні поблизу будинку №16 в м. Бровари Київської області в напрямку вулиці Олега Онікієнка, в порушення вимог пунктів 2.3. б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далів - ПДР), згідно з якими :

- «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»,

проявив злочинну недбалість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, в порушення вимоги пункту 18.1 ПДР, відповідно до якого :

-«Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які переходили проїзну частину по даному пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на останніх.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів обох лобних кісток, перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, епідуральної гематоми лобно-тім'яної ділянки, субдуральної гематоми правої лобної частини голови, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, перелому тіла правої лонної кістки, забійної рани підборіддя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Крім цього, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелому ДЕМ правої променевої кістки, субкапітального перелому 5-ої п'ясної кістки правої кисті, перелому основи 1-3-х п'ясткових кісток лівої кисті зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3. б), д), 18.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєному діянні, щиросердно розкаявся та засудив вчинене, неодноразово вибачався перед потерпілими і, будучи допитаним в судовому засіданні, детально розповів обставини скоєння кримінального правопорушення. Повідомив суду, що 06.12.2021 приблизно о 17-45 годині (було вже темно) він рухався на автомобілі зі швидкістю приблизно 55 км/год з гаражів (з окружної), в сторону м. Бровари, в той час видимість була погана, ішов дощ. Під'їжджаючи до пішохідного переходу він знизив швидкість, так як побачив двох пішоходів, які перебігли дорогу, а потім перед самим зіткненням він побачив парасольку та почув удар, після чого зупинив авто та вибіг з автомобіля, так як зрозумів, що збив людину. Він побачив дівчинку, яка лежала на дорозі, та бабусю, яка сиділа на дорозі метрів за 10. ОСОБА_4 відразу побіг до дитини, вона була без свідомості, обвинувачений зняв куртку та закутав їй ноги, так як вона була без взуття, після чого викликав швидку медичну допомогу. Видимих ушкоджень у потерпілих він тоді не бачив, фонарі в той момент не були включені. Поліція прибула незадовго, вони проїжджали мимо, а хвилин через 20 приїхала швидка медична допомога. ОСОБА_4 разом із поліцією поїхали в лікарню, він пройшов огляд на стан сп`яніння, результат тверезий. Потім ОСОБА_4 намагався поговорити з потерпілими, просив вибачення, пропонував допомогу, однак мати дівчинки не хотіла його бачити. Неодноразово намагався зустрітися з потерпілими і допомагати, однак вони на контакт не йшли, в соціальних мережах він знайшов номер банківської картки потерпілої, на яку скинув 10000,00 грн. Крім того додав, що шкодує, що так трапилося, щиро розкаюється, що наробив шкоди дитині та бабусі, готовий нести відповідальність, потерпілим відшкодував завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду, просить не позбавляти його волі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила суду, що подія відбулась 06.12.2021, в вечірній час (17-18 година) вона забрала онуку зі школи і вони йшли на тренування по ушу, потерпіла була у світлій курточці, а внучка була в жовтій куртці. Вони підійшли до пішохідного переходу (на цьому перехресті не було світлофору), потерпіла в цей час за ручку тримала онуку, а в другій руці була парасолька, бо був сильний дощ. Потерпіла подивилася по сторонам і вони зайшли на пішохідний перехід, дійшли до середини, подивилася в іншу сторону, там також не було машин, як раптом по тій стороні звернула машина і вдарила потерпілу в плече, вона впала в калюжу і почала кричати, щоб врятували онуку, яка лежала на відстані десяти метрів від потерпілої, а її чобітки лежали біля потерпілої. Після травмування внаслідок ДТП потерпіла лікування проходила в Броварах, термін лікування був 4 місяці, їй встановили інвалідність 3 група, до цього вона працювала молодшою медсестрею в військовому госпіталі, в зв`язку з травмами після ДТП вона не працює більше, з роботи я звільнилась, отримує пенсію. Лікування проводила за власні кошти, обвинувачений нічим не допомагав, перед Новим Роком прийшло 3 тис., однак вона не взяла. В судовому засіданні 14.10.2024 потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що обвинувачений відшкодував завдану їй моральну шкоду, претензій до нього вона не має, вона його пробачила та просить суд його суворо не карати, заявлений нею цивільний позов просить залишити без розгляду.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_10 її мати ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що вона їхала з Києва, була на метро ОСОБА_11 , чекала маршрутку, в цей час їй зателефонувала мати ОСОБА_6 та прокричала, що малу збила машина. Коли ОСОБА_8 приїхала на місце події там були на працівники поліції, мати сиділа посеред дороги, далі на швидкій вони приїхали до лікарні, дочку прооперували, в подальшому дочку перевезли в іншу лікарню - до реанімації в Охмадит, там її тривалий час лікували. Дитині присвоєно другу групу інвалідності у зв`язку з отриманою внаслідок ДТП травмою. Коли була операція, в цей день працівники поліції привезли обвинуваченого до лікарні, падав на коліна та вибачався. Наразі вони з обвинуваченим дійшли згоди щодо суми завданої моральної шкоди, яку обвинувачений відшкодував, тому вона просить заявлений цивільний позов залишити без розгляду, вона вибачила обвинуваченого та просить його суворо не карати.

Суд визнає показання потерпілої та законного представника малолітньої потерпілої достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для даного кримінального провадження.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, крім її визнання останнім, підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.

Протоколом огляду місця події разом із схемою та фототаблицями від 06.12.2021, огляд проводився в темну пору доби при опадах у вигляді дощу, при штучному освітленні, оглядом встановлено вид події наїзд транспортного засобу на пішохода, місце її настання АДРЕСА_2 , нерегульований пішохідний перехід, обмеження швидкості 50 км/год, при цьому зафіксовано положення транспортних засобів на місці пригоди : автомобіль марки «Citroen» моделі «Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться в смузі для руху в напрямку до вул. О. Онікієнка передньою частиною до вул. О.Онікієнко (т.1 а.с.185-194).

Протоколом огляду транспортного засобу від 06.12.2021, в якому зафіксовано зовнішні пошкодження транспортного засобу «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 : пошкодження переднього лівого бокового крила у вигляді вм`ятин, розбите ліве дзеркало заднього виду (т.1 а.с.195).

В протоколі проведення слідчого експерименту від 17.02.2022 за участю ОСОБА_4 та доданих до нього фототаблиць зафіксовано проведення відповідних замірів та встановлено відстань між об`єктами, які рухалися та межами дорожньої розмітки та зазначені обставини скоєної ДТП зі слів водія ОСОБА_4 (т.1 а.с.200-207).

Згідно висновку експерта №СЕ19/111-22/5882-ІТ від 23.02.2022 система робочого гальма, рульове керування, елементи підвіски автомобіля «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходяться в працездатному стані, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма, рульового керування, перед ДТП не виявлено, несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП не виявлено (т.1 а.с.209-214).

Згідно висновку експерта №СЕ19/111-22/8146-ІТ від 14.04.2022 в даній дорожній обстановці, за умов, викладених в постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2. та п. 18.1. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, за умов, викладених в постанові, швидкість, вибрана водієм автомобіля марки «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху. В даній дорожній обстановці, за умов, викладених в постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів, шляхом виконання вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, за умов, викладених в постанові, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.217-219).

Даними висновку експерта №47/Е, розпочатої 22.02.2022 та закінченої 21.04.2022, згідно наданої медичної документації та заключення консультанта рентгенолога КОБ СМЕ у гр. ОСОБА_10 , 2013 р.н., мали місце ушкодження у вигляді переломів обох лобних кісток, перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, епідуральна гематома лобно-тім'яної ділянки, субдуральна гематома правої лобної частини голови, субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалія, перелом тіла правої лонної кістки, забійна рана підборіддя. Описані ушкодження утворилися від дії тупого/их/ предмету/ів/, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаним в постанові і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння (т.1 а.с.220-222).

Даними висновку експерта №48/Е, розпочатої 22.02.2022 та закінченої 21.04.2022, згідно наданої медичної документації та заключення рентгенолога КОБ СМЕ у гр. ОСОБА_6 , 1956 р.н., мали місце ушкодження у вигляді : перелом шийкі правої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелом ДЕМ правої променевої кістки, субкапітальний перелом 5-ої п'ясної кістки правої кисті, перелом основи 1-3-х п'ясткових кісток лівої кисті зі зміщенням уламків, Описані ушкодження утворилися від дії тупого/их/ предмету/ів/, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаним в постанові і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня (т.1 а.с.223-225).

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв'язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведено, а його необережні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження та спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України.

Причинний зв`язок між порушенням ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 б), д), п. 18.1 ПДР, що призвело до виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а малолітній потерпілій ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, підтверджується висновками автотехнічних та судово-медичної експертиз.

Інші досліджені судом та долучені до матеріалів справи документи з матеріалів кримінального провадження (постанови про призначення групи прокурорів (т.1 а.с.173-174,181-182) та слідчої групи (т.1 а.с.171-172,183-184), постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчій групі (т.1 а.с.175-176,179-180), постанова про перекваліфікацію кримінального провадження (т.1 а.с.177-178), постанова про визнання речовим доказом (а.с.т.1 196-197), ухвала слідчого судді (т.1 а.с.198-199), супровідні листи (т.1 а.с.208,215), не підтверджують і не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, однак підтверджують дотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування та допустимість отриманих в ході його проведення доказів.

Отже, суд розглянув кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримався принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, тобто діючи у межах своїх повноважень та компетенції, вирішив ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберіг об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Призначаючи вид і міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 вперше необережного кримінального правопорушення, віднесеного кримінальним Законом за формальними ознаками до категорії тяжких злочинів, які посягають на безпеку дорожнього руху, суспільні відносини з приводу чого врегульовані відповідно до Закону України «Про дорожній рух» з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху, досягнення якої, безсумнівно, становить загальний інтерес суспільства.

Із змісту досудової доповіді вбачається, що ОСОБА_4 одружений, проживає разом із дружиною, сином, братом та батьками, між рідними та близьким склалися гарні стосунки. Сусідами характеризується за місцем проживання як доброзичливий, відповідальний, працьовитий, бере активну участь у громадському житті (допомагав створювати спортивний майданчик, власноручно побудував пандус), порушень громадського порядку не допускає, алкогольні напої не вживає, дбає про свою сім`ю та проводить з нею весь вільний час. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а характеризуючі особистість дані, відсутність криміногенних потреб свідчать про можливість виправлення без ізоляції від суспільства.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, розповів суду про обставини його вчинення, чим допомагав та сприяв його розкриттю, зазначив, що шкодує про скоєне та готовий нести кримінальну відповідальність, неодноразово просив вибачення у потерпілих та відшкодував заподіяну їм моральну шкоду, а тому суд вважає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування заподіяної потерпілим моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено, а враховуючи те, що кримінальне правопорушення вчинене з необережності, вказану в обвинувальному акті та озвучену прокурором під час дебатів обтяжуючою обставиною вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої дитини, суд в даному випадку не визнає.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

З огляду на вищевикладене, а також особу обвинуваченого, його молодий вік, до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинив з необережності, однак з тяжкими наслідками, одружений, має на утриманні малолітнього сина, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, добровільно відшкодував заподіяну потерпілим моральну шкоду, останні просять ОСОБА_4 суворо не карати, що в сукупності з ставленням обвинуваченого до вчиненого, яке будується на критичній оцінці скоєного протиправного діяння, готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене, враховуючи промову прокурора в судових дебатах, в якій просить призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосування вимог ст.ст. 75, 76 КК України, дають суду підстави для призначення останньому покарання, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі у більш наближених до мінімальних межах, визначених ч. 2 ст. 286 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням відповідно обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства і буде відповідати принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

При цьому судом враховується Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002, в якому Суд зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд враховує наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, водночас настання тяжких наслідків скоєного, тому вважає за доцільне з метою виконання приписів статей 50, 65 КК та забезпечення виправлення обвинуваченого, встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Обговорюючи доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 4 ст. 52 КК України факультативного додаткового покарання, на виконання п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом будучи тверезим, враховує відсутність відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, і з урахуванням особи винного, який офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, зваживши при цьому на думку сторони обвинувачення, суд вважає за недоцільне за встановлених обставин позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Враховуючи заяви під час дебатів потерпілої ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_8 в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , їх цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд залишає без розгляду.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч.4 ст. 174 КПК України накладений арешт на майно скасувати.

Запобіжний захід не обирався і підстави для його застосування до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 127-129, 174, 369-378 КПК України, ч. 2 ст. 286 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років без позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 3089,16 грн (три тисячі вісімдесят дев'ять грн. 16 коп).

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 (в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_10 ) до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2021, на автомобіль «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази по справі :

- автомобіль «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 - залишити в користуванні власника.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1