Справа № 756/7928/24
Номер провадження № 1-кп/756/1363/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 12.02.2020 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ст.70 КК України до покарання в виді 2 роки позбавлення волі, 25.10.2021 звільнений з Старобабанівської виправної колонії № 92 по відбуттю строку покарання,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 03.06.2024, приблизно о 10:30 год., ОСОБА_4 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , побачив транспортний засіб марки «Ford», моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , але яким користується ОСОБА_6 . У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що не має права на проникнення до салону автомобіля, а двері вказаного транспортного засобу зачинені, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету розбив скло лівої задньої двері наведеного автомобіля, що дало змогу проникнути в середину його салону.

У подальшому, ОСОБА_4 з салону автомобіля, а саме з заднього сидіння, викрав вертикальний свердлильний станок з металу з двигуном ОД-7А с/н 44945, вартістю 2330 грн 00 коп. та контролер безщіткового мотору «Brushless controller» 500W с/н НОМЕР_2 , вартістю 881 грн 00 коп. Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Унаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 3211 грн 00 коп.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у сховище.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкримінований злочин вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. При цьому прокурор просила урахувати, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що 03.06.2024 о 10 год. 30 хв. перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 в середині якого, як на його думку, були цінні речі. Вирішив здійснити крадіжку, бо втратив роботу, а саме є наркозалежним. У транспортному засобі виявив майно, яке узяв і залишим місце подій. У той самий день його віднайшли працівники правоохоронного органу та вилучили майно.

Просить надати можливість виправити свою поведінку, розуміє наслідки, але вважає, що нетривалий строк покарання в виді позбавлення волі надасть можливість виправитись, позбутися наркотичної залежності.

2.1.3. Потерпілий в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду судового провадження був повідомлений належним чином, однак заяв або клопотань про розгляд справи за його відсутності, або відкладення судового засідання до суду не надав. Сторони судового провадження щодо розгляду провадження за відсутності представника потерпілого не заперечували.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавленим права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачений заволодів, а саме побутовими товарами на суму 3211 грн 00 коп. Наслідки вчинення злочину, що завдана шкода відшкодована шляхом повернення майна, а потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру, як і не заявляв цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, а також має наркотичну залежність.

4.3. При цьому, суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1, 75 КК України при призначенні покарання - відсутні, як і підстави для застосування покарання з іспитовим строком. Оскільки, як убачається з наданих матеріалів, а також підтверджено обвинуваченим, останній був раніше засуджений 12.02.2020 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ст.70 КК України до покарання в виді 2 роки позбавлення волі, та знов учинив аналогічний злочин.

4.4. З урахуванням викладених обставин, характеру та виду вчиненого злочину, їх наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності обставин, що пом`якшують та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, підстави, які спонукали обвинуваченого до вчинення злочинів, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

4.6. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Оскільки тривалий нагляд за ОСОБА_4 у кримінально-виконавчій установі буде дієвим механізмом досягнення мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовано запобіжний захід на час розгляду судового провадження.

Між тим, до обвинуваченого після його затримання в порядку ст. 208 КПК України 03.06.2024 застосовано 05.06.2024 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту який полягає у забороні цілодобово залишати житло строком на 60 днів.

При цьому, 08.07.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід в виді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні.

Указані обставини доводять, що підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набуття вироку законної сили, відсутні. Між тим, оскільки обвинувачений утримувався під вартою з 03.06.2024 до 05.06.2024, а також перебував під домашнім арештом до поки не був затриманий в іншому кримінальному провадженні, указані періоди мають бути зараховані в якості відбутого покарання. Зокрема слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 03.06.2024 до 05.06.2024, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а 06.06.2024 до 07.07.2024, відповідно до положень ч. 7 ст. 72 КК України виходячи з того, що трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

5.2. У кримінальному провадження стороною обвинувачення понесено витрати на проведення експертизи № 2764/24 від 04.06.2024 у розмірі 340 грн 00 коп., які відносяться до процесуальних витрат відповідно до ст. 124 КПК України, а отже підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

5.3. Крім того, у кримінальному провадженні наявні речові докази, зокрема предмет синього кольору без розпізнавальних знаків, пластмасовий предмет з дротами, залізний предмет з надписом «УК 31 С», серійний номер НОМЕР_2 з дротами, електроприлад з дротами, пластмасовий предмет чорно - червоного кольору, 2 маленькі дроти, пристрій чорного кольору з дротами червоного кольору, пристрій чорного кольору з дрогами чорного кольору, залізний прилад з номером SYS 252110429, 2 зіппакети з пластмасовими предметами, електроприлад з дротами, стопок залізний, залізна частина від станка, коробка з номером 9477, шкіряний гаманець з інструментами, коробка з надписом «Bruselles Controller» з номером НОМЕР_3 , залізна банка в якій знаходиться залізне обладнання, пластмасові деталі з червоними та жовтими дротами, зіппакет з двома металевими шайбами, поліетиленовий пакет білого кольору, коробка з номером НОМЕР_4 , які передано відповідальне зберігання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 100 КПК України, слід залишити у володінні останнього. Сумка сірого кольору, зв`язка ключів, мобільний телефон, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 100 КПК України, слід залишити у володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 починаючи з 03.06.2024 до 05.06.2024 - виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а також строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 06.06.2024 до 07.07.2024 - виходячи з того, що відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України трьом дням домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 - рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Процесуальні витрати: на проведення експертизи № 2764/24 від 04.06.2024 у розмірі 340 грн 00 коп. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- предмет синього кольору без розпізнавальних знаків, пластмасовий предмет з дротами, залізний предмет з надписом «УК 31 С», серійний номер НОМЕР_2 з дротами, електроприлад з дротами, пластмасовий предмет чорно - червоного кольору, 2 маленькі дроти, пристрій чорного кольору з дротами червоного кольору, пристрій чорного кольору з дрогами чорного кольору, залізний прилад з номером SYS 252110429, 2 зіппакети з пластмасовими предметами, електроприлад з дротами, стопок залізний, залізна частина від станка, коробка з номером 9477, шкіряний гаманець з інструментами, коробка з надписом «Bruselles Controller» з номером НОМЕР_3 , залізна банка в якій знаходиться залізне обладнання, пластмасові деталі з червоними та жовтими дротами, зіппакет з двома металевими шайбами, поліетиленовий пакет білого кольору, коробка з номером НОМЕР_4 , які передано відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити у володінні останнього;

- сумка сірого кольору, зв`язка ключів, мобільний телефон, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1