Справа № 639/3421/24
Провадження №1-кп/639/354/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000274 від 15.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді інструктора взводу забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, не одруженого, зі слів - має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 14.02.2024 близько 18:50 год., маючи доступ до раніше викраденого ним мобільного телефону марки «ZTE Blade A53», який належить потерпілому ОСОБА_7 , отримав доступ до інформації, що наявна в мобільному телефоні, при цьому достовірно знаючи, що наявна в телефоні сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafone» з номером НОМЕР_2 , якою користувався потерпілий ОСОБА_11 , можуть бути використана для несанкціонованого доступу до інформації з обмеженим доступом, що охороняється, у тому числі Законом України «Про банки та банківську діяльність», а також Законом України «Про інформацію».

В цей час, у ОСОБА_10 виник прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання у роботу електронної комунікаційної мережі, а саме до системи, призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», в платіжній системі якого зареєстрований конфіденційний аккаунт потерпілого ОСОБА_7 , без відома та без дозволу власника, для отримання доступу до його банківських рахунків.

Надалі, ОСОБА_10 , маючи доступ до мобільного телефону «ZTE Blade A53», на якому був встановлений додаток до автоматизованої системи віддаленого доступу для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», яка відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, маючи умисел спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж, діючи з метою незаконного збагачення за рахунок несанкціонованого доступу до автоматизованої системи АТ КБ «Приватбанк», використовуючи відповідний додаток, завантажений на мобільний телефон марки «ZTE Blade A53», який облаштований сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafonе» з номером НОМЕР_2 , що є фінансовим номером клієнта АТ КБ «Приватбанк», без згоди та відома власника, шляхом зміни паролю у застосунку, здійснив вхід до особистого кабінету ОСОБА_7 , тим самим здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, після чого отримав повний доступ до інформації про поточний стан банківських рахунків ОСОБА_7 , у тому числі, до банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_11 .

Крім того, ОСОБА_10 , відчуваючи безкарність за раніше вчинене кримінальне правопорушення, 15.02.2024 близько 00:11 год., маючи доступ до викраденого ним мобільного телефону марки «ZTE Blade A53», який належить потерпілому ОСОБА_7 та до системи призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», в платіжній системі якого зареєстрований конфіденційний аккаунт потерпілого ОСОБА_7 , знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час у ОСОБА_10 виник протиправний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме на укладення кредитних договорів у фінансових установах, використовуючи персональні дані громадянина ОСОБА_7 без його відому.

Після чого, ОСОБА_10 , користуючись персональними даними ОСОБА_7 , а саме через систему призначену для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», створив особистий кабінет на сайті «creditplus.ua» з надання споживчих кредитів від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», подав від імені ОСОБА_7 заявку на отримання кредиту у сумі 7000 гривень, тим самим виконав всі необхідні дії для заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було відхилено заявку на отримання кредиту.

Крім того, ОСОБА_10 , відчуваючи безкарність за раніше вчинені кримінальні правопорушення, 17.02.2024 близько 02:59 год., маючи доступ до викраденого ним мобільного телефону марки «ZTE Blade A53», який належить потерпілому ОСОБА_7 , та до системи, призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», в платіжній системі якого зареєстрований конфіденційний аккаунт потерпілого ОСОБА_7 , знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час у ОСОБА_10 виник протиправний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме на укладення кредитних договорів у фінансових установах, використовуючи персональні дані громадянина ОСОБА_7 без його відому.

Після чого, ОСОБА_10 , користуючись персональними даними ОСОБА_7 , а саме через систему призначену для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», створив особистий кабінет на сайті «amigo.com.ua» з надання споживчих кредитів від ТОВ «МІЛОАН», подав від імені ОСОБА_7 заявку на отримання кредиту у сумі 7000 гривень, тим самим виконав всі необхідні дії для заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме ТОВ «МІЛОАН» було відхилено заявку на отримання кредиту.

Крім того, ОСОБА_10 , відчуваючи безкарність за раніше вчинені кримінальні правопорушення, 17.02.2024 близько 04:37 год., маючи доступ до викраденого ним мобільного телефону марки «ZTE Blade A53», який належить потерпілому ОСОБА_7 , та до системи, призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», в платіжній системі якого зареєстрований конфіденційний аккаунт потерпілого ОСОБА_7 , знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час у ОСОБА_10 виник протиправний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме на укладення кредитних договорів у фінансових установах, використовуючи персональні дані громадянина ОСОБА_7 без його відому.

Після чого, ОСОБА_10 , користуючись персональними даними ОСОБА_7 , а саме через систему призначену для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», створив особистий кабінет на сайті «https://pango.com/ua» з надання споживчих кредитів від ТОВ «ФК Незалежні Фінанси», подав від імені ОСОБА_7 заявку на отримання кредиту у сумі 7000 гривень, тим самим виконав всі необхідні дії для заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме ТОВ «ФК Незалежні Фінанси» було відхилено заявку на отримання кредиту.

Крім того, ОСОБА_10 , відчуваючи безкарність за раніше вчинені кримінальні правопорушенн, 17.02.2024 близько 04:52 год., маючи доступ до викраденого ним мобільного телефону марки «ZTE Blade A53», який належить потерпілому ОСОБА_7 , та до системи, призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», в платіжній системі якого зареєстрований конфіденційний аккаунт потерпілого ОСОБА_7 , знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час у ОСОБА_10 виник протиправний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме на укладення кредитних договорів у фінансових установах, використовуючи персональні дані громадянина ОСОБА_7 без його відому.

Після чого, ОСОБА_10 , користуючись персональними даними ОСОБА_7 , а саме через систему призначену для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», створив особистий кабінет на сайті «finsfera.ua» з надання споживчих кредитів від ТОВ «ІННОВА ФІННС», подав від імені ОСОБА_7 заявку на отримання кредиту у сумі 4000 гривень, тим самим виконав всі необхідні дії для заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме ТОВ «ІННОВА ФІННС» було відхилено заявку на отримання кредиту.

Крім того, ОСОБА_10 , відчуваючи безкарність за раніше вчинені кримінальні правопорушення, 19.02.2024 близько 04:40 год., маючи доступ до викраденого ним мобільного телефону марки «ZTE Blade A53», який належить потерпілому ОСОБА_7 , та до системи, призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», в платіжній системі якого зареєстрований конфіденційний аккаунт потерпілого ОСОБА_7 , знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час у ОСОБА_10 виник протиправний злочинний умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме на укладення кредитних договорів у фінансових установах, використовуючи персональні дані громадянина ОСОБА_7 без його відому.

Після чого, ОСОБА_10 , користуючись персональними даними ОСОБА_7 , а саме через систему призначену для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», створив особистий кабінет на сайті «aviracredit.com.ua» з надання споживчих кредитів від ТОВ «АВІРА ГРУП», подав від імені ОСОБА_7 заявку на отримання кредиту у сумі 4000 гривень, тим самим виконав всі необхідні дії для заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме ТОВ «АВІРА ГРУП» було відхилено заявку на отримання кредиту.

Також, військовослужбовець Збройних сил України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, повторно, у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні, 11.05.2024 приблизно о 00 год. 10 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на обочині проїжджої частини дороги поблизу будинку АДРЕСА_3 , зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_12 , який в той час перебував разом зі своїм братом ОСОБА_13 , між якими розпочалася розмова на побутові теми, яка через певний час переросла в словесний конфлікт з ОСОБА_13 , в ході якого ОСОБА_10 , побачивши на плечі ОСОБА_13 чоловічу сумку (барсетку), та реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, дістав з кишені аерозольний перцевий газовий балончик «Кобра М», який мав при собі, та використавши його шляхом розприскування сльозоточивого газу в область обличчя ОСОБА_13 , скориставшись тимчасовим безпорадним станом потерпілого, відкрито заволодів вказаною барсеткою, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 5000 грн. та дві банківські картки банку АТ «ПУМБ», зірвавши її з плеча потерпілого, після чого зник з місця скоєння злочину, розпорядившись в подальшому грошовими коштами на власний розсуд, в результаті чого, спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_10 , 11.05.2024 приблизно о 00 год. 15 хв, знаходячись за адресою АДРЕСА_4 , маючи доступ до сумки, яка належала ОСОБА_13 та якою ОСОБА_10 попередньо незаконно заволодів шляхом грабежу, знайшов у вищевказаній сумці банківську картку АТ «ПУМБ» з № НОМЕР_4 , яка має безконтактний спосіб оплати та яка належить потерпілому ОСОБА_13 , після чого, реалізуючи свій протиправний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що банківська картка відповідно до примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, не маючи наміру її повертати, викрав вказану банківську картку.

Таким чином, ОСОБА_10 з метою подальшого викрадення грошових коштів, які знаходились на рахунку вказаної банківської карти, виконав усі дії, які вважав за необхідне для заволодіння офіційним документом, яким є банківська картка АТ «ПУМБ», і яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 1 і 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» та ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом, після чого, з вказаним офіційним документом, виданим на ім`я ОСОБА_13 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.11.2024 кримінальне провадження №0000274 від 15.03.2024 року від 03.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_10 в частині пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України (епізод від 15.02.2024, 02 год. 06 хв.; епізод від 17.02.2024, 00 год. 53 хв.) закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України визнав в повному обсязі, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень так, як вони встановлені судом. Заявив про щире каяття у вчиненому, просив суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 визнав в частині відшкодування матеріальної шкоди, частково відшкодувавши її в ході судового розгляду в розмірі 4000 грн. В частині відшкодування моральної шкоди проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість.

Потерпілий ОСОБА_11 та його представник - адвокат ОСОБА_6 підтримали поданий цивільний позов в частині, відшкодування матеріальної шкоди - в сумі 8047 грн. 48 коп., в частині відшкодування моральної шкоди - у повному обсязі (100000 гривень) та просили його задовольнити. Також просили призначити ОСОБА_10 реальне покарання без застосування положень ст. 69 КК України, зважаючи на неповне відшкодування заподіяної шкоди, факт вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень щодо особи з інвалідністю.

Потерпілий ОСОБА_13 неодноразово викликався в судові засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судові засідання не з`явився, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавав.

Учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_10 суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії обвинуваченого кваліфікуються:

за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем;

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України (за епізодом від 00:11 год. 15.02.2024), як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

(При цьому судом виключається з кваліфікації дій ОСОБА_10 за даним епізодом ознака повторності, оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 щодо вчинення ним кримінальних правопорушень проти власності за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України, які були вчинені раніше, ніж даний епізод його діяльності, закрито ухвалою суду від 29.11.2024);

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України (за іншими епізодами), як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки;

за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабежі), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

за ч. 1 ст. 357 КК України, як заволодіння офіційним документом, вчинене із корисливих мотивів.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, не одружений, зі слів - має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем за мобілізацією, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а також принципів законності, справедливості, обгрунтованості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є: за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України - тяжкими злочинами, за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України - кримінальними проступками, особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, позицію потерпілого ОСОБА_7 та його представника - адвоката ОСОБА_6 щодо наявності підстав для призначення реального покарання та певних претензій матеріального характеру до обвинуваченого.

При цьому суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо ОСОБА_10 в цілому, за наведених обставин, на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкціями ч. 4 ст. 186 (з врахуванням положень ст. 69-1 КК України), ч. 4 ст. 190 КК України (з врахуванням положень ст. ст. 68, 69-1 КК України), та у виді обмеження волі в розмірі, передбаченому санкціями ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України. При цьому також повинні бути застосовані положення ст. 69-1 КК України у зв`язку з визнанням обвинуваченим винуватості та декількох обставин, що пом`якшують його покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують.

Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

У справі № 629/2739/18 від 03.02.2021 ККС ВС зазначив, що положення ч. 1 ст. 69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_10 , його ставлення до вчиненого, визнання ним своєї вини, щирого каяття, намагання добровільного відшкодування завданих збитків, того факту, що ОСОБА_10 є військовослужбовцем, його належної процесуальної поведінки в ході розгляду справи суд вважає за доцільне призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням положень статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Такі висновки узгоджуються із вимогами статей 65, 66, 69 КК України, положеннями Постанови Пленуму ВСУ 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», практикою ЄСПЛ щодо справедливого судового розгляду, індивідуалізації та пропорційності покарання.

При цьому суд приймає до уваги, що в обвинувальному акті не було зазначено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, зокрема, такої обставини, що передбачена п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України (вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю). Врахування ж такої обставини при призначенні покарання, на думку суду, погіршує становище обвинуваченого та взагалі виходить за межі пред`явленого обвинувачення, що не є допустимим.

Відтак, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_10 положення ст. 69 КК України при призначенні йому покарання за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_10 призначається за правилами ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню до набрання вироком законної сили. Строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню до строку покарання.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Так, потерпілим в особі представника - адвоката ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8047 грн. 48 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100000 грн.

В ході судового розгляду ОСОБА_10 частково відшкодовано ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4000 грн. При цьому проти задоволення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди в іншій частині ОСОБА_10 не заперечував, позовну вимогу визнав. Отже, з нього підлягає стягненню на користь ОСОБА_7 , матеріальна шкода в розмірі 8047,49 грн. - 4000 грн. = 4047 грн. 48 коп.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За змістом роз`яснень, наведених в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, майнового стану обвинуваченого та потерпілого, інших обставин справи, суд вважає заявлену позовну вимогу завищеною та приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 357 ч. 1 ст. 361 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі,

за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обраховувати з дня проголошення вироку - з 02 грудня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання термін попереднього ув`язнення за період часу з 11 травня 2024 року по 02 грудня 2024 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання термін застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за період часу з 30 квітня 2024 року по 10 травня 2024 року включно із розрахунку, що трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 4047 (чотири тисячі сорок сім) гривень 48 копійок, в рахунок відшкодування моральної щкоди - 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь судового експерта ОСОБА_14 процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 320 (трьохсот двадцяти) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.05.2024 на речовий доказ у кримінальному провадженні.

Речові докази: аерозольний перцевий газовий балончик з написом «Кобра М» - знищити,

5 CD-R дисків із записами з камер відео спостереження - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

банківські карти банку «ПУМБ» № НОМЕР_5 та № НОМЕР_4 - повернути потерпілому ОСОБА_15 ;

сумку чорного кольору, довідку про звільнення - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_15 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілим, представнику потерпілого право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченому - також право заявляти клопотання про доставку до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1