В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003341 від 26.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

У ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приблизно о 21 год. 50 хв. 25.09.2024 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме квартири, що належить на праві власності потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі особистих неприязних відносин з усіма мешканцями будинку.

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , 25.09.2024 близько 21 год. 50 хв., підійшов до дверей вищевказаної квартири, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, обравши метод підпалу, як спосіб пошкодження чужого майна, що є загально-небезпечним способом, усвідомлюючи, що своїми діями створює реальну небезпеку для життя та здоров`я мешканців квартири АДРЕСА_4 в тому числі мешканців сусідніх квартир шляхом піднесення вогню здійснив підпал вхідних дверей до квартири № 11 , внаслідок чого двері пошкоджено, чим спричинено матеріального збитку ОСОБА_5 на суму 8 510 грн.

Після цього, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заливши двері помешкання горіти, однак в подальшому був викритий та затриманий працівниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 194 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 11.03.2023 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», раніше не судимий.

Також суд приймає до уваги посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, клопотання останнього про дослідження доказів у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, що демонструє визнання фактичних обставин справи та готовність нести покарання за вчинене.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючих обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 194 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування нею покарання в умовах ізоляції від суспільства, а тому приходить до висновку про застосування відносно обвинуваченого положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3110/24); від 02.10.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3109/24) та від 27.09.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3108/24) накладено арешти на майно в рамках кримінального провадження № 0003341 від 26.09.2024.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судовий розгляд справи по суті завершено, суд вбачає за необхідне скасувати арешти накладені ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3110/24); від 02.10.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3109/24) та від 27.09.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3108/24).

Цивільний позов не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 194 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму в розмірі 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 40 коп. за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/57066-ПТ від 07.10.2024.

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3110/24) - скасувати.

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3109/24) - скасувати.

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2024 у справі № 755/16581/24 (провадження № 1-кс/755/3108/24) - скасувати.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази по справі: пляшку без ковпачка з прозорого пластику ємністю 250 мл., на якій міститься етикетка з написом «Гель для рук гігієничний з антисептиками Hand Sanitar», а також написом «60 % вміст етилового спирту»; коробку сірників; змиви з поштової скриньки, що передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 022886 від 23.10.2024) - знищити.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази по справі: прозорий ковпачок з різьбою для закручування на пляшку з залишками речовини прозорого кольору, яка має консистенцію геля та має стійкий запах спирту, прозору пляшку з написом «відштовхувальний спрей» ємністю 100 мл., в середині якої гелеподібна речовина блідо-жовтого кольору, яка має запах схожий на клей, змиви з ручок дверей, що передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 022884 від 23.10.2024) - знищити.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази по справі: футболку білого кольору, шорти чорного кольору, шнурки, запальничку чорного кольору, змиви з рук, що передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 022883 від 23.10.2024) - повернути власнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_3 право на звернення з клопотанням про помилування та право на ознайомлення з журналом судового засідання, а також подачу на нього своїх зауважень.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя