В И Р О К

Іменем України

25 липня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000565 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Двадцять сьомого червня 2023 року постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 40800 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на п`ять років.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», усвідомлюючи, що він позбавлений постановою від 27.06.2023 права керувати транспортними засобами строком на п`ять років, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови та маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно з метою невиконання цієї постанови, підриваючи авторитет органів правосуддя України, 08 вересня 2023 року о 12 годині 20 хвилин на 8 км + 900 м автодороги «Житомир-Сквира» у межах АДРЕСА_2 , керував автомобілем марки «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_2 та був зупинений працівниками ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за порушення ПДР України відповідальність за які, передбачена ч. 1, 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Цього ж дня о 12 годині 37 хвилин у ОСОБА_4 , який знаходився за вказаною вище адресою на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_3 , виник протиправний умисел, спрямований на висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, а саме працівнику поліції СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанту поліції ОСОБА_5 за нескладання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1, 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Надалі ОСОБА_6 , діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчиненні правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, висловив пропозицію надати працівнику поліції ОСОБА_5 неправомірну вигоду за нескладання постанови про накладення адміністративного стягнення та не притягнення його до адміністративної відповідальності. Після цього, будучи неодноразово попередженим про незаконність таких дій, поклав до підлокітника вказаного службового автомобіля грошові кошти у сумі 3000 грн.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища та за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, які повністю відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень іншими учасниками судового засідання також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища та за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжкими злочинами та від яких тяжких наслідків не настало, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем служби, водночас є учасником бойових дій, має на утриманні матір, яка є особою з інвалідністю другої групи, щиро розкаявся у вчинених протиправних діяннях, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Також суд враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого є визнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованих злочинів та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання нових злочинів у виді штрафу.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані з проведенням експертизи.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу розміром 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн;

- за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу розміром 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу розміром 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1912 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять) грн витрат за проведення експертизи.

Арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2023 на грошові кошти у розмірі 3000 грн, а саме шість купюр номіналом по 500 грн серії ВД4658620, ФГ4141802, ЕА6039818, АН7915200, ЗВ4423775, АЛ9247903, скасувати та вказані речові докази звернути у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: