Провадження 1-в/193/375/24
У Х В А Л А

іменем України

22 листопада 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку стосовно нього у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX,

В С Т А Н О В И В:

26.09.2024 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_4 відповідно до якого останній, унаслідок приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX, просив суд або звільнити його від призначеного покарання або ж пом`якшити йому покарання.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні своє клопотання підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає що не має підстав ні для звільнення засудженого від покарання, ні для пом`якшення йому призначеного покарання за вироком суду.

Суд, заслухавши засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 до 07.10.2024 відбував покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)», а після перепрофілювання цієї установи у Табір для військовополонених, засудженого було переведено для продовження відбування покарання до ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)».

Теперішнє покарання ОСОБА_4 відбуває згідно вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2022, за яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2021, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років і 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до цього вироку ОСОБА_4 вчинив шість епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 17.09.2021 викрав майна на суму 1420 грн., 14.12.2021 на суму 1550 грн., 16.12.2021 на суму 4400 грн., 17.12.2021 на суму 2833 грн., 17.12.2021 на суму 983,33 грн., 17.12.2021 на суму 1433,33 грн. та 13.01.2022 на суму 2000 грн.

Також за цим вироком ОСОБА_4 вчинив чотири епізоди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема: 08.01.2021 викрав майна на суму 1234,95 грн., 22.09.2021 - на суму 2912,50 грн., 05.10.2021 - на суму 459,33 грн. та 20.12.2021 - на суму 1266,67 грн.

Також до цього ОСОБА_4 був засуджений за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2021за ч.3 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі.

Пунктом 13 ч.1 ст.537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання покарань.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст.51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та п.п 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Приписами підпункту 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Законів України «Про Державний бюджет на 2021 рік» та «Про Державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2021 встановлений на рівні 2270, а на 01.01.2022 - 2481 грн..

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2021 році становив 1135 грн, а в 2022 році - 1240,51 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2021 встановлений на рівні 2270, а на 01.01.2022 - 2481 грн.

Як вже зазначалося вище за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2022 засуджений вчинив 6 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з яких 16.12.2021 на суму 4400 грн. та 17.12.2021 на суму 2833 грн.,

Також за цим вироком ОСОБА_4 вчинив 4 епізоди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з яких 22.09.2021 - на суму 2912,50 грн.

Таким чином, оскільки вартість майна, яке викрав засуджений на час вчинення діяння перевищувала два неоподаткованих мінімуму доходів громадян, тому відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання чи пом`якшення йому покарання за згаданим вироком суду.

Варто зауважити, що на стадії виконання вироку суд, відповідно до п. 13 ч. 1 ст.537 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покаранням у зв`язку з набранням чинності Закону № 3886-ІХ та про пом`якшення покарання, яке необхідно відбувати засудженому, якщо вирок стосується сукупності злочинів чи сукупності вироків.

Після ухвалення вироку судом першої інстанції подальша його зміна можлива винятково лише за результатними апеляційного чи касаційного його перегляду (ст. 407, 438 КПК України).

Відтак, на стадії виконання вироку, суд позбавлений можливості вносити до нього зміни, зокрема шляхом перекваліфікації дій засудженого, виключення через декриміналізацію певних епізодів діянь (крадіжок, шахрайства), тощо та змінювати у зв`язку з цим покарання у межах санкції статті за якою він був засуджений шляхом збільшення чи зменшення його розміру, обрання альтернативного покарання чи взагалі звільнення від відбуття покарання з випробуванням.

Таким чином, відсутні підстави для застосування відносно засудженого ОСОБА_4 положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, тому відповідне клопотання останнього задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 28.11.2024 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1