Справа №504/2849/24
Провадження №1-кс/504/243/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024с-ще. Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на неправомірні дії РТЦК в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на неправомірні дії РТЦК в порядку ст. 206 КПК України.

У поданій скарзі ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 , керуючи вантажним транспортним засобом, 03.07.2024 біля 15:00 години зупинений працівниками поліції відділення поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області біля с. Нові Біляри Южненської міської громади Одеського району Одеської області.

Під час зупинки та перевірки документів, працівниками поліції повідомлено ОСОБА_2 , про те що останній перебуває у розшуку за вчинення правопорушення пов`язаного з військовим обліком та мобілізацією. Після цього працівниками поліції викликано працівників Відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 та повідомлено ОСОБА_2 , що його буде затримано та доставлено до смт. Доброслав для складення відносно нього відповідних матеріалів.

Зі слів ОСОБА_2 жодних матеріалів про його затримання (протокол затримання, тощо) працівниками поліції не складалося. Після прибуття до відділення поліції, працівниками поліції складені якісь матеріали, а потім прибули працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , які без будь-яких законних на те підстав та з порушенням порядку, обмеживши волю ОСОБА_2 наказали останньому прослідувати за ними до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на час подання цього клопотання ОСОБА_2 без будь-яких законних підстав, проти своєї волі, незаконно утримується працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Про таке затримання, умови тримання та місцезнаходження ОСОБА_2 вищевказані представники правоохоронних та силових органів батьків, дітей та інших близьких родичів ОСОБА_2 не повідомлено.

Просить невідкладно розглянути скаргу, зобов`язати службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та Відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області негайно доставити ОСОБА_2 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та постановити ухвалу, якою звільнити ОСОБА_2 , який утримується у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1

З метою підтвердження або спростування викладених обставин, для з?ясування підстав позбавлення свободи та незаконного утримання ОСОБА_2 , викликати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та Відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області.

Зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та Відділення поліції

№ 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області доставити до приміщення Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_2 для прийняття ним участі у розгляді даного клопотання.

Зобов`язати уповноважених осіб Територіального Управління ДБР в Миколаївській області провести дослідження фактів викладених у даній скарзі та встановлених під час її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкриття провадження за скаргою, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 206 КПК України для розгляду даної скарги з огляду на наступне.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність).

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Мельник проти України» зазначив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Параграфом першим Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачений ч.1 ст.303 КПК України.

До цього переліку відносяться: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбаченихпунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального-процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Законом України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Натомість за змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на неправомірні дії РТЦК в порядку ст. 206 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1