Справа № 297/4552/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції судове провадження 11-сс/4806/789/24 за апеляційною скаргою представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.11.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатської області, з урахуванням внесених до нього доповнень, про арешт майна у кримінальному провадженні№ 0000751 від 16.10.2024 та накладено арешт намайно, вилучене 08.11.2024 під час санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон iPhone, модель невідома, фіолетового кольору; планшет Apple, model А2229, сірого кольору; ноутбук НР, сірого кольору, SN#5CG3284BRB, які упаковані у спеціальний пакет WAR1755919, грошові кошти купюрами з наступним номіналом та кількістю: 500 євро у кількості 55 шт; 200 євро у кількості 3 шт; 100 євро у кількості 167 шт; 50 євро у кількості 20 шт; 20 євро у кількості 5 шт; 10 євро у кількості 4 шт; 5 євро у кількості 2 шт; 100 доларів США у кількості 16 шт; 50 доларів США у кількості 5 шт; 20 доларів США у кількості 1 шт; 10 доларів США у кількості 2 шт, володільцем яких є ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000751 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.07.2024 о 18 год 15 хв від прикордонного наряду «Прикордонний патруль» надійшла інформація про затримання трьох громадян України (мешканці Закарпатської та Донецької області) на напрямку 198 прикордонного знаку на відстані 500 метрів при спробі незаконного перетину державного кордон України, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Під час опитування затриманих осіб було встановлено, що останні за попередньою домовленістю з невстановленими на даний час особами (організаторами) мали намір здійснити за грошову винагороду в розмірі 3500 доларів США за одну особу з оплатою після перетину, незаконний перетин державного кордону з території України до Угорщини.

08.11.2024 в період часу з 08 год 55 хв по 11 год 30 хв в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone, модель невідома, фіолетового кольору; планшет Apple, model А2229, сірого кольору; ноутбук НР, сірого кольору, SN#5CG3284BRB, які упаковані у спеціальний пакет WAR1755919, імеі до яких встановити не надалось можливим, оскільки доступ до користування обмежено захистом,

-2-

а також грошові кошти купюрами з наступними номіналами та кількістю: 500 євро у кількості 55 шт; 200 євро у кількості 3 шт; 100 євро у кількості 167 шт; 50 євро у кількості 20 шт; 20 євро у кількості 5 шт; 10 євро у кількості 4 шт; 5 євро у кількості 2 шт; 100 доларів США у кількості 16 шт; 50 доларів США у кількості 5 шт; 20 доларів США у кількості 1 шт; 10 доларів США у кількості 2 шт, які, як зазначено у доповненні до клопотання про арешт майна, належать ОСОБА_6 , у помешканні якої був проведений обшук.

Враховуючи, що вищевказані речі (предмети) могли зберегти (зберегли) на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у зв`язку з чим 08.11.2024 вказані вище речі та речовини, відповідно до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у виді арешту вказаного майна.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та з урахуванням можливості використання вилученого майна як доказів у кримінальному провадження, з метою збереження речових доказів та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвали слідчого судді від 12.11.2024 скасувати. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Слідчий суддя умисно розглянув клопотання слідчого без участі ОСОБА_6 особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт та її представника- адвоката, а також без належного їх повідомлення про час і місце судового розгляду, чим порушив право ОСОБА_6 на захист та доступ до правосуддя. Клопотання про арешт майна від 09.11.2024 подано через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_11 як фізичною особою без підтверджуючих повноважень, не дивлячись на те, що юридична особа ГУ НП в Закарпатській області має зареєстрований 17.02.2022 Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд». З огляду на це, з моменту реєстрації в ЄСІТС Електронного кабінету, у разі подання процесуальних документів в електронному вигляді ГУ НП в Закарпатській області в особі його територіального (відокремленого) підрозділу Берегівського РВП, подає такі документи та вчиняє процесуальні дії виключно у порядку, передбаченому Положенням про ЄСІТС. Таким чином, подавати від імені юридичної особи ГУ НП в Закарпатській області в особі його територіального підрозділу Берегівського РВП до суду процесуальні документи в електронному вигляді, зокрема, клопотання про арешт майна, ОСОБА_11 має виключно за наявності сформованої засобами ЄСІТС довіреності, яка автоматично додається до поданого процесуального документу. Разом з тим, до поданого суду 09.11.2024 клопотання через підсистему «Електронний суд» клопотання про арешт майна, не додано довіреності, якою керівник юридичної особи ГУ НП в Закарпатській області уповноважив працівника територіального підрозділу Берегівського РВП ОСОБА_11 на перегляд, створення та надсилання електронних документів, а також вчиненні інших дій від імені юридичної особи з використанням власних Електронних кабінетів такої фізичної особи. Більш того, клопотання про арешт майна не

-3-

засвідчено електронним підписом прокурора, який погодив таке клопотання. Вважає, що слідчий суддя не виконав вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України і, всупереч закону, не повернув клопотання про накладення арешту на майно прокурору, як таке, що не відповідає вимогам ст. 171 КПК України. Просить звернути увагу на те, що жодним із положень КПК України не передбачено і не дозволено прокурору доповнювати клопотання про накладення арешту на майно, тому подане прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 доповнення до клопотання безпідставно та незаконно враховано слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна. Крім іншого, адвокат зазначає, що під час проведення обшуку 08.11.2024 за адресою АДРЕСА_1 , що проводився оперативними працівниками Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , при цьому слідчий ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_6 відмовила у наданні постанови про призначення групи слідчих на предмет підтвердження повноважень ОСОБА_11 , що свідчить про незаконність проведення обшуку за безпосередньої участі вказаних осіб. Також захисник вказує на те, що оперативні працівники безпідставно і незаконно застосували до ОСОБА_6 фізичну силу і вилучили в неї мобільний телефон, яким остання спілкувалась зі своїм захисником з метою отримання правової допомоги, чим порушено право на захист. Крім того зазначає, що під час проведення обшуку було вилучено мобільний телефон, комп`ютерну техніку, а також грошові кошти власниками яких є батьки ОСОБА_6 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є фізичними особами підприємцями і про, що ОСОБА_6 вказувала при обшуку слідчому. Грошові кошти не були належним чином описані, а слідчим не додано доказів злочинного походження коштів, тому дане майно вилучено незаконно. Окрім іншого, до клопотання про арешт майна, не додано жодного доказу на підтвердження участі ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, як і не додано доказів того, що майно та кошти, на які накладено арешт, отримані ОСОБА_6 внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відеозапис обшуку від 08.11.2024, який, з огляду на положення ч. 2 ст. 104 КПК України, є невід`ємним додатком до протоколу обшуку в матеріалах справи відсутній, а відтак, до суду не подавався. Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12.11.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно та повернути клопотання слідчому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

-4-

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 статті 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до змісту клопотання, слідчим СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000751 від 16.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала інформація прикордонного наряду «Прикордонний патруль» про затримання 29.07.2024 о 18 год 15 хв трьох громадян України (мешканці Закарпатської та Донецької області) на напрямку 198 прикордонного знаку на відстані 500 метрів при спробі незаконного перетину державного кордон України, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Під час опитування затриманих осіб було встановлено, що останні за попередньою домовленістю з невстановленими на даний час особами (організаторами) мали намір здійснити за грошову винагороду в розмірі 3500 доларів США за одну особу з оплатою після перетину, незаконний перетин державного кордону з території України до Угорщини.

08.11.2024 в період часу з 08 год 55 хв по 11 год 30 хв в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone, модель невідома, фіолетового кольору; планшет Apple, model А2229, сірого кольору; ноутбук НР, сірого кольору, SN#5CG3284BRB, які упаковані у спеціальний пакет WAR1755919, імеі до яких встановити не надалось можливим, оскільки доступ до користування обмежено захистом, а також грошові кошти купюрами з наступними номіналами та кількістю: 500 євро у кількості 55 шт; 200 євро у кількості 3 шт; 100 євро у кількості 167 шт;

-5-

50 євро у кількості 20 шт; 20 євро у кількості 5 шт; 10 євро у кількості 4 шт; 5 євро у кількості 2 шт; 100 доларів США у кількості 16 шт; 50 доларів США у кількості 5 шт; 20 доларів США у кількості 1 шт; 10 доларів США у кількості 2 шт, які, як зазначено у доповненні до клопотання про арешт майна, належать ОСОБА_6 , у помешканні якої був проведений обшук.

Постановою слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 08.11.2024 вищевказані речі та грошові кошти визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000751 від 16.10.2024.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно в рамках даного кримінального провадження, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому майно - його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Водночас, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим в клопотанні не було наведено та до самого клопотання не було додано документів, які б підтверджували підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Також до клопотання не додано жодних доказів, які б свідчили про повідомлення яким-небудь особам про підозру у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Аналіз змісту матеріалів судового провадження, свідчить про те, що слідчим при зверненні з клопотанням про арешт майна, не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, адже, окрім витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який є нечитабельним, постанови про визнання речей речовими доказами, ухвали про надання дозволу на обшук від 06.11.2024 та протоколу обшуку від 08.11.2024, до клопотання не долучено жодного доказу на його обґрунтування, не доведено, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального провадження.

-6-

Згідно з приписами ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя у мотивувальній частині ухвали, повторюючи клопотання слідчого загальною фразою зазначив, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності, однак у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не зазначено, якими доказами підтверджуються доводи слідчого про те, що майно та документи які перелічені в резолютивній частині ухвали слідчого судді, відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 08.11.2024, речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000751 від 16.10.2024 визнано в тому числі грошові кошти: 500 євро у кількості 55 шт; 200 євро у кількості 3 шт; 100 євро у кількості 167 шт; 50 євро у кількості 20 шт; 20 євро у кількості 5 шт; 10 євро у кількості 4 шт; 5 євро у кількості 2 шт; 100 доларів США у кількості 16 шт; 50 доларів США у кількості 5 шт; 20 доларів США у кількості 1 шт; 10 доларів США у кількості 2 шт, які, як зазначено у доповненні до клопотання про арешт майна, належать ОСОБА_6 .

Разом з тим, вищевказана постанова слідчого не містить відомостей щодо серійних номерів грошових коштів, на які необхідно накласти арешт, а також доказів, що вказані грошові кошти належать саме ОСОБА_6 і доповнене прокурором клопотання цих відомостей не спростовує.

Отже, слідчий за погодженням з прокурором подав клопотання про накладення арешту, не вмотивувавши його належним чином, а слідчий суддя, задовольнивши це клопотання, також не навів відповідних мотивів.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, розглядаючи клопотання, слідчий суддя при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин відповідно до клопотання слідчого, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що така копіює зміст клопотання слідчого, посилання на ст. 98, 170 КПК України, але не містить докладних мотивів на обґрунтування судового рішення, при цьому, слідчий суддя посилається в ухвалі на необхідність накладення арешту на зазначене вище майно з метою забезпечення збереження речових доказів, однак при цьому не мотивує необхідності накладення арешту на майно.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та

-7-

не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Крім того, як стверджується матеріалами судового провадження, 11.11.2024 представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подала до Берегівського районного суду Закарпатської області клопотання, в якому висловила прохання не проводити судові засідання без її та власника майна - ОСОБА_6 участі. У той же час, адвокат ОСОБА_7 просила інформувати її та особу, інтереси якої вона захищає, про дату та час розгляду клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 30-32).

Однак, не зважаючи на наявність вищевказаного клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , яке до того ж зареєстровано напередодні судового розгляду, слідчим суддею проведено розгляд клопотання слідчого за відсутності учасників судового провадження та постановлено оскаржувану ухвалу від 12.11.2024.

З огляду на наведені обставини, ухвала слідчого судді, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали.

З огляду на наведені вище недоліки, положення ч. 3 ст. 172 КПК України, колегія суддів уважає за необхідне клопотання повернути прокурору для усунення вказаних недоліків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, не можуть бути задоволені.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. 220, 317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин кримінального провадження.

Керуючись ст. 172, 404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_16 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.11.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000751, відомості про яке 16.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК Українискасувати.

Клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області з доповненням до нього про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000751, відомості про яке 16.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,повернути прокурору Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали Закарпатського апеляційного суду.

Копію ухвали надіслати прокурору для відома та виконання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді