Справа № 128/2145/23
Провадження №11-кп/801/54/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 30.06.2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2023 року за №00000101 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Краматорськ Донецької області, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.07.2007 Константинівським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 11.04.2013 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн;

- 09.10.2014 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт - 200 годин;

- 25.12.2015 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 14.04.2016 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 14.06.2018 Іллічівським районним судом м. Маріуполь за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі на строк 3 роки та відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.01.2022 звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді обмеження волі на строк до 10.07.2023 ( кінець строку покарання за вироком суду),

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 27.04.2023 точного часу органом досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, незаконно придбав психотропну речовину, а саме знайшов у лісосмузі, що поблизу автодороги М-21 «Львівське шосе» в м. Вінниця, один поліетиленовий пакетик, всередині якого знаходилася психотропна речовина PVP, яку в подальшому сховав до пачки з-під цигарок, та помістив до власного рюкзака і зберігав для власних потреб без мети збуту.

Продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту обвинувачений ОСОБА_7 27.04.2023 близько 20:40 год. рухаючись по узбіччю автодороги М-21 «Львівське шосе», біля кафе «Смачна кишенька» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, та в ході розмови повідомив, що має при собі психотропну речовину PVP, яку зберігав для власних потреб без мети збуту.

В подальшому 27.04.2023 в період часу з 21:29 год. по 21:34 год. під час проведення огляду місця події, що здійснювався на узбіччі автодороги М-21 «Львівське шосе» поблизу кафе «Смачна кишенька», в присутності понятих, обвинувачений ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, а саме з власного рюкзака, поліетиленовий пакетик синього кольору, який містився у пачці з-під цигарок, з вмістом порошкоподібної речовини, яку вилучено та поміщено до спеціального пакету «Національна поліція» №WAR1239162.

Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №СЕ-19/102-23/7906-НЗПРАП від 08.05.2023, у вилученій речовині, яка поміщена до спеціального пакету «Національна поліція» №WAR1239162 знаходиться кристалічна речовина, що містить психотропну речовину PVP, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. В кристалічній речовині, масою 0,9363 г, маса PVP становить 0,6711 г.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 30.06.2023 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст.75, п. п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з моменту ухвалення вироку суду - 30.06.2023.

Скасовано накладений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2023 арешт на майно, яке вилучено під час огляду 27.04.2023, в рамках кримінального провадження № 0000101 внесеного до ЄРДР 28.04.2023, а саме: порошкоподібну речовину білого кольору, яку було вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ №WAR1239162.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави понесені процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-23/7906-НЗПРАП від 08.05.2023 в сумі 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок.

Вирішено долю речових доказів.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, просила вирок Вінницького районного суду від 30.06.2023 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання його особі внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 14.06.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження і строком на 2 роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі

обвинуваченого ОСОБА_7 внаслідок м`якості, на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. ст. 413, 414 КПК України.

3 матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначене вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 14.06.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки невідбуте.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а саме ст.71, ст. 72 КК України, що відповідно до п. 4 ч. ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 , маючи незняті непогашені судимості за попередніми вироками суду, а також невідбуте покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 14.06.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, продовжуючи свою злочинну діяльність вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та його нездатність до стійкої правослухняної поведінки та належним чином не умотивовано підстави застосування ст. 75 КК України відносно ОСОБА_7 .

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 71, 72, 75 КК України) потягло за собою невідповідність призначеного покарання правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 внаслідок м`якості, тяжкості кримінального правопорушення що також є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, захисника ОСОБА_9 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційному порядку прокурором не оспорюються.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є обгрунтованими.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 14.06.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

Відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.01.2022 ОСОБА_7 08.02.2022 звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді обмеження волі на строк до 10.07.2023 року.

Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджено вироком Вінницького районного суду від 30.06.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України, вчинено ним 27.04.2023 року, тобто під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Оскільки, призначене ОСОБА_7 вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 14.06.2018 року покарання за ч. 2 ст. 185 КК України невідбуте, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, безпідставно незастосовано вимоги ст. ст. 71, 72 КК України, які підлягали застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. ст. 409, ст. 413 КПК України зазначене є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухваленням нового вироку.

Суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими вимоги прокурора щодо невмотивованості висновку суду про призначення покарання у виді обмеження волі та застосування ст. 75 КК України.

Підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК Українисуд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, вчиненим в умовах воєнного стану, особу обвинуваченого, який маючи не зняті не погашені судимості за попередніми вироками суду та в період невідбутого покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 14.06.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України вчинив нове кримінальне правопорушення, має постійне місце проживання, згідно характеристики ОСББ «Хмельницьке шосе -112 А» № 001 від 10.05.2023 року скарг від сусідів не надходило, офіційно непрацевлаштований неодружений, обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України рецидив злочину.

Проаналізувавши всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 належних висновків щодо необхідності виправлення для себе не зробив, на шлях виправлення не став, тому доцільно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

Вказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414,420, 615 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Вінницького районного суду від 30.06.2023 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 14.06.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження строком на два роки один місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з дня прибуття та постановлення на облік у виправному центрі.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4