УХВАЛА

18 вересня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_4 , (далі слідчий), погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000708 від 20.03.2024, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майор юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Група невстановлених мешканців Рівненської області та інших регіонів України, за попередньою змовою та з корисливих мотивів, сприяє незаконному переправленню осіб через державний кордон України.

У ході проведення досудового розслідування 12.09.2024 з головного відділу контррозвідки Управління СБУ в Рівненській області надійшла інформація про те, що до вказаної протиправної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема встановлено, що вказаний громадянин за місцем свого фактичного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зберігає: термінали мобільного зв`язку, комп`ютерну техніку, які використовує задля вчинення вищевказаної протиправної діяльності, грошові кошти, отримані внаслідок її вчинення, записники, блокноти, які містять в собі відомості про обставини вчинення вищевказаної протиправної діяльності та про осіб, які причетні до її вчинення. Окрім того, існує реальна загроза знищення вказаного вище майна.

Зважаючи на викладені вище обставини, з метою забезпечення врятування майна, зокрема того, яке зберігається ОСОБА_6 за вказаною адресою, яке має відношення для встановлення обставин у ході досудового розслідування, з метою запобігання їх приховуванню, спотворенню, знищенню, 12.09.2024 слідчим, керуючись вимогами ч.3 ст. 233 КПК України, проведено обшук на території будинковолодіння (житлових та нежитлових приміщеннях), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документальні матеріали:

Банкноти номіналом «100 доларів США» у кількості 30 (тридцяти) одиниць;

Паспорт громадянина України серія номер « НОМЕР_1 » на ім`я ОСОБА_6 ;

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія номер « НОМЕР_2 » на ім`я ОСОБА_7 ;

Мобільний телефон «Nokia», сірого кольору, із ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ1: НОМЕР_4 , в якому міститься сім-карта із номером « НОМЕР_5 »;

Мобільний телефон «Iphone 6», із ІМЕІ: НОМЕР_6 , в якому міститься сім-карта із номером « НОМЕР_7 », та наявний код допуску « НОМЕР_8 ».

Беручи до уваги, що вилучені речі, предмети та документи мають значення для досудового розслідування, оскільки містять дані, які підтверджують обставин, що підлягають доведенню в ході кримінального провадження, того ж дня вони були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Під час проведення слідчої дії ОСОБА_6 зазначив, що вищевказані грошові кошти він отримав від невідомих йому осіб, за транспортування їх із селища Рокитне Рівненської області до с. Березове Сарненського району Рівненської області задля їх подальшого незаконного переправлення до республіки білорусь.

Цього ж дня ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Як встановлено судом, що в провадженні слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000708 від 20.03.2024, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Водночас, санкція за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає конфіскацію майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. В свою чергу, арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктом 3 частини другою цієї статті.

Беручи до уваги те, що вилучені в ході проведення вищевказаної слідчої дії речі та предмети являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема вказують на причетність конкретних осіб до вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на банкноти номіналом «100 доларів США» у кількості 30 (тридцяти) одиниць, паспорт громадянина України серія номер « НОМЕР_1 » на ім`я ОСОБА_6 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія номер « НОМЕР_2 » на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон «Nokia», сірого кольору, із ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ1: НОМЕР_4 , в якому міститься сім-карта із номером « НОМЕР_5 », мобільний телефон «Iphone 6», із ІМЕІ: НОМЕР_6 , в якому міститься сім-карта із номером « НОМЕР_7 », та наявний код допуску « НОМЕР_8 », шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними, які вилучені в ході проведення 12.09.2024 обшуку на території будинковолодіння (житлових та нежитлових приміщеннях), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8