Справа 556/2926/24
Номер провадження 1-кс/556/382/2024
У Х В А Л А

Іменем України

про арешт майна

15.10.2024 року.

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець клопотання cлідчого СВ відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, яке погоджене начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відділенням поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000275 від 01 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України.

В ході досудового розслідування даного провадження виникла необхідність арешту майна із позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування, а саме: на мобільний телефон, марки «Redmi A2+», який було упаковано в сейф-пакет «Національна поліція України» з індивідуальним номером № CRI1174167, місцем зберігання якого визначити кімнату зберігання речових доказів ВП № 1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області.

Слідчий вказує, що накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечення позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Належним чином повідомлений власник майна в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності, клопотання підтримують повністю.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши надані матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що у провадженні відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275 від 01 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 01.10.2024 поштою через секретаря надійшли матеріали Вараського РВ УСБУ в Рівненській області про те, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в соціальній мережі «Фейсбук» розмісив матеріали, які вказують на умисні дії, спрямовані на розпалювання національної, релігійної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, приниження національної честі та гідності, образу почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

Так, в рамках зазначеного кримінального провадження, у період часу з 08:05 год. по 08:22 год. 14.10.2024 в ході санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000275 від 01.10.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 . за місцем фактичного проживания - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено в якості речового доказу засіб зв`язку, а саме: телефон, марки «Redmi A2+», який було упаковано в сейф-пакет «Національна поліція України» з індивідуальним номером № CR11174167. До цього ж, в ході вищезазначеного обшуку ОСОБА_5 зазначив, що виявлене в під час обшуку вищеописане майно належить йому.

Телефон, марки «Redmi A2+», який було упаковано в сейф-пакет «Національна поліція України» з індивідуальним номером № CRІ1174167, визнано та прилучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази. (постанова слідчого СВ Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області від 14.10.2024).

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1, п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено неохідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оскільки мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, клопотання про арешт майна є належно обґрунтованим, подано до суду із дотриманням вимог ч.5 ст.171 КПК України, накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечити збереження речового доказу а також позбавить можливості відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Окрім того, статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчим доведено необхідність арешту майна, наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а також враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) із забороною використовувати та розпоряджатися ним може привести до зміни чи знищення речових доказів, з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання cлідчого СВ відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000275 від 01 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України, про арешт майна, яке погоджено начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Накласти арешт на майно у формі встановлення заборони відчуження, розпорядження та/або користування, а саме на: мобільний телефон, марки «Redmi A2+», який було упаковано в сейф-пакет «Національна поліція України» з індивідуальним номером № CRІ1174167.

Визначити місцем зберігання вищевказаного майна - кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1