ЄУН № 321/1299/21
Провадження № 1-в/337/144/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Пологівського районного сектору №6 філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області ОСОБА_3 про приведення у відповідність до діючого законодавства вироку відносно засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Новоіванівка, Веселівського району, Запорізької області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не мав, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

09 березня 2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 13 липня 2016 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 29 днів;

03 вересня 2021 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

засуджений вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. З урахуванням вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2021 року, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Крім того, на розгляді Михайлівського районного суду Запорізької області перебувала справа ЄУН №321/1786/21 Провадження №1-кп/321/30/2022 по розгляду кримінального провадження №0000172 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України. Вирок, ухвала про закриття провадження у справі не ухвалено.

17 вересня 2024 року до суду надійшло подання, про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_4 у відповідність з діючим законодавством на підставі ч.2 ст. 74 КК України у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (далі Закон України №3886-IX).

До судового засідання учасники не з`явились.

Згідно абз.2 ч.5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За таких обставин, оскільки в поданні ставиться питання про покращення становища засудженого, суд не вбачає перешкод для розгляду справи за відсутності всіх учасників.

Перевіривши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

09 грудня 2021 року ОСОБА_4 засуджений вироком Михайлівського районного суду Запорізької області за ч.1 ст. 185, ч.4 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Вирок набрав законної сили 11 січня 2022 року.

Згідно з вироком, ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні 10 квітня 2021 року крадіжки чужого майна (велосипеда) вартістю 1000 гривень.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України №3886-IX, яким визначено, що адміністративним правопорушенням, відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення є дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

На час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ухвалення вироку стосовно нього, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення діяла в наступній редакції: викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно, крадіжка майна на суму понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян становила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 185 КК України.

Починаючи з 09 серпня 2024 року, відповідно до статті 3 Закону № 3886-IX диспозиція частини другої статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладена в наступній редакції: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальним правопорушенням, відповідно до статті 185 КК України є крадіжка майна на суму понад 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а аналогічні дії щодо чужого майна вартістю від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян наразі складають склад адміністративного, а не кримінального правопорушення.

Таким чином, Законом № 3886-IX усунена кримінальна караність крадіжки чужого майна, вартість якого становить від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, для вирішення питання по суті подання, необхідно встановити, чи перевищує вартість викраденого ОСОБА_4 майна визначений Законом критерій розмежування адміністративного та кримінального правопорушень 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян як вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення.

Частина 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначає, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 року на рівні 2270 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановлена законом на 01.01.2021 року, становить 1135 грн (2270 грн *50% = 1135 грн).

ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні крадіжки чужого майна 10 квітня 2021 року, відповідно, для розрахунку має застосовуватися розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2021 року.

Відповідно, діянням, передбаченим статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в 2021 році є дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України в 2021 році настає за вчинення крадіжки чужого майна вартістю понад 2270 гривень.

ОСОБА_4 скоїв в квітні 2021 року крадіжку чужого майна вартістю 1000 гривень.

У зв`язку із викладеним, його діяння відноситься до адміністративних правопорушень, а його кримінальна караність усунена Законом №3886-IX.

Не зважаючи на сплив іспитового строку визначеного ОСОБА_4 вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року, суд вважає за необхідне вирішити питання про звільнення засудженого від покарання за цим вироком, оскільки на стадії судового розгляду перебувала справа Провадження №1-кп/321/30/2022 ЄУН №321/1786/21 за кримінальним провадженням №0000172 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за діяння, караність якого усунена Законом №3886-IX, він підлягає негайному звільненню від покарання, призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року у справі ЄУН №321/1299/21, Провадження №1-кп/321/130/21).

На ухвалу суду протягом семи діб з дня проголошення може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1