ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/482/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000160 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 28 жовтня 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.07.2023 року та ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29.08.2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 до 16 липня 2024 року включно скасувати.

У задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків.

Вважає ухвалу не обґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що у клопотанні прокурор ОСОБА_6 обґрунтовує продовження строку дії обраного раніше судом запобіжного заходу тільки необхідністю вчинення певних слідчих дій, які на час розгляду клопотання не були проведені через необхідність додаткового часу та наявність об`єктивних на думку прокурора, причин, через які ці дії не були проведені по цей час.

Клопотання не містить жодного доказу того, що тримання під вартою є виправданим та необхідним заходом .

Сама по собі тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своєму клопотанні прокурор навів ті ж самі доводи, які були покладені ним в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, проте не надав мотивування та доказів того, що заявлені ризики не змінилися на цей час або з`явилися нові ризики, які свідчили про необхідність продовження строку дії раніше обраного судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на відсутність доказів того, що вказують на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК не зменшилися суд першої інстанції ухвалив незаконне та упереджене рішення, яке підлягає скасуванню.

Позиції учасників.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 заяву про особисту участь в апеляційному розгляді не подавав.

Адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були належним чином повідомлені про дату, час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, заяви про відкладення апеляційного розгляду не подавали.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини, судове засідання проведено за відсутності обвинуваченого та захисника відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1, ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимоги апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.07.2023 року не можуть бути предметом розгляду Херсонського апеляційного суду . Колегія суддів роз`яснює обвинуваченому, що зазначена ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду у порядку, визначеному КПК України.

Предметом розгляду Херсонського апеляційного суду в межах, визначених ч. 1 ст. 404 КПК України є ухвала Херсонського апеляційного суду від 29.08.2024 року.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000160 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Під час судового засідання 29 серпня 2024 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 строком на 60 днів без визначення розміру застави прокурор обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК та неможливістю запобігти цим ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Рішення про продовження одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходив із того, що раніше встановлені ризики продовжують існувати і що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам з урахуванням положень ч. 6 ст. 176 та ч. 4 ст. 183 КПК України.

Судом було враховано не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а і сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України , та обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків та стадію судового розгляду, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків з огляду на обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину спрямованого проти національної безпеки України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, та сукупність відомостей про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки.

Суд в ухвалі навів висновки щодо питань, які підлягають вирішенню при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Апелянт не вказує, які саме обставини залишилися поза увагою суду при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу .

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, в апеляційній скарзі не зазначено.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, його суспільну небезпечність, з огляду на обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину спрямованого проти національної безпеки України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, приписи ч. 6 ст. 176 КПК, ч. 4 ст. 183 КПК суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати зазначені в ухвалі ризики, і що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Питання, які були зазначені у поданих ОСОБА_7 клопотаннях, зводяться до недопустимості зібраних доказів та їх недостатності для доведення винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів , незаконності , за твердженням обвинуваченого, дій слідчого та прокурора при проведенні досудового розслідування, не можуть бути предметом перевірки апеляційного суду в межах визначених ст. 422-1 КПК при апеляційному перегляді ухвали суду від 29.08.2024 року про продовження строку тримання під вартою.

Апеляційний суд, до ухвалення рішення суду першої інстанції по суті, позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, в тому числі на предмет їх допустимості, достатності та переконливості, а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, повноти досудового розслідування, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, тощо.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 29 серпня 2024 року з підстав, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до 28 жовтня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4