СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5934/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГСУ НП України ОСОБА_5 яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 03.09.2024 року звернулась адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на бездіяльність слідчого ГСУ НП України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000110 від 26.01.2023.

Скаргу обґрунтовує тим, що 17.07.2024 року слідчим ГСУ НПУ під час проведення обшуку автомобіля ОСОБА_6 марки VOLKSWAGEN ID. 4 PRO д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено з автомобіля грошові кошти: 21 купюра номіналом 100 доларів США та 32 купюри номіналом 500 гривень, всього було вилучено 2100 доларів США та 1600 гривень. Зазначила, що вказані кошти належать ОСОБА_4 який являється чоловіком ОСОБА_6 , оскільки вказані кошти є заощадженням сім`ї та в тому числі матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримала їх в результаті продажу свого нерухомого майна.

Вважає, що вказані кошти повинні бути повернуті власнику, оскільки є тимчасово вилученим майном та на які не накладено арешт.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Згідно положень ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так, стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасово вилученого майна. Так, таке майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки VOLKSWAGEN ID. 4 PRO д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 .

17.07.2024 р. слідчим ГСУ НП України на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_8 у справі № 759/12559/24 було проведено обшук автомобіля марки VOLKSWAGEN ID. 4 PRO д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було вилучено грошові кошти: 21 купюра номіналом 100 доларів США та 32 купюри номіналом 500 гривень, всього було вилучено 2100 доларів США та 1600 гривень.

Відповідно до листа слідчого від 27.08.2024 року на запит адвоката ОСОБА_3 останню було повідомлено про те, що арешт на грошові кошти, які були вилучені під час обшуку автомобіля VOLKSWAGEN ID. 4 PRO д.н.з. НОМЕР_1 не накладався.

Як стверджує у скарзі адвокат ОСОБА_3 вилучені грошові кошти мають статус тимчасово вилученого майна, а тому підлягають поверненню власнику. Протилежного слідчому судді не надано.

У третьому абзаці ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

До однієї з основних засад кримінального провадження відноситься недоторканність права власності, яка визначена у ст. 16 КПК.

Частина перша цієї норми імперативно встановлює, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Натомість, частина друга цієї статті визначає, що на підставах та в порядку, передбаченому цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Отже, згідно ст. 16 КПК України лише судовим рішенням особу може бути позбавлено права власності та лише судовим рішенням обмежується право власності. Без судового рішення згідно ч. 2 ст. 16 КПК можливе обмеження права власності лише шляхом застосування процедури тимчасового вилучення майна, яка визначена статтями 167-169 КПК України.

Виходячи зі змісту ст. 16 КПК про те, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, єдиним таким судовим рішенням, передбаченим КПК, яке призначене обмежувати право власності у кримінальному провадженні є ухвала про арешт майна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Отже на даний час ОСОБА_4 всупереч вимогам Конституції України, Цивільного кодексу України, позбавлений права користування майном, хоча судом такої заборони не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 2. ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: зобов`язання вчинити певну дію.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 167, 169-171, 236, 303 - 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГСУ НП України ОСОБА_5 яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 або іншу уповноважену особу, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 року, повернути майно ОСОБА_4 , яке вилучене 17 липня 2024 року під час обшуку автомобіля марки VOLKSWAGEN ID. 4 PRO д.н.з. НОМЕР_1 а саме: 21 купюра номіналом 100 доларів США та 32 купюри номіналом 500 гривень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1