Провадження № 1-кп/537/351/2024
Справа № 537/4605/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2024 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000490 від 12.08.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, неодружений, на утриманні малолітніх, непрацездатних, неповнолітніх дітей не маючий, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 16.08.2011 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік;

- 01.03.2013 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 02.09.2013 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.08.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців;

- 11.11.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 360, ч. 1 ст. 70, ст. 72, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 22.12.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.11.2016 до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 05.06.2020 за відбуттям строку покарання;

- 08.09.2020 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 15.01.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців. Звільнений 10.05.2024 за відбуттям строку покарання;

- 03.07.2024 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин:

Епізод №1

11.08.2024 близько 16 год 50 хв ОСОБА_4 перебуваючи поблизу приватного будинку АДРЕСА_2 , через відкриту хвіртку на території домоволодіння помітив жіночу сумку, сірого кольору, яка знаходилась на бетонних сходах біля вхідних дверей будинку, належну ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на таємне викрадення майна, повторно, поєднаного з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, проник через хвіртку на територію приватного будинку АДРЕСА_2 , та скориставшись тим, що потерпіла відсутня, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав жіночу сумку, сірого кольору, яка знаходилась на бетонних сходах біля вхідних дверей будинку, вартістю 220 гривень, в якій знаходився гаманець, коричневого кольору, вартістю 200 гривень, грошові кошти у розмірі 3000 гривень та мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galаxу J7», чорного кольору, ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , вартістю 2060,67 гривень, що належить ОСОБА_5 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 , матеріального збитку на загальну суму 5480,67 гривень.

Епізод №2

11.08.2024 близько 19 год 00 хв ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, попередньо вчинивши крадіжку жіночої сумки з території приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , в якій виявив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з картковим рахунком НОМЕР_2 із пін-кодом, зазначеним на папірці, яка належить ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на привласнення вище вказаної банківської картки та обернення її на свою користь з метою подальшого викрадення грошових коштів, яка згідно примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, ст .1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , діючи умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, привласнив індивідуальну пластикову платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» з картковим рахунком НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 , та є офіційним документом.

Заволодівши вказаною банківською карткою ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись нею на власний розсуд.

Епізод №3

11.08.2024 о 21 год 00 хв ОСОБА_4 маючи при собі раніше привласнену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з картковим рахунком НОМЕР_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з банківського рахунку потерпілої шляхом зняття готівки з банкомату.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на крадіжку грошових коштів, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався, не ставлячи до відома ОСОБА_6 щодо своїх протиправних намірів здійснити крадіжку грошових коштів з вказаної банківської карти передав останньому раніше привласнену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з картковим рахунком НОМЕР_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , разом з відомим йому пін кодом та попрохав ОСОБА_6 зняти грошові кошти.

На виконання прохання ОСОБА_6 не будучи обізнаним про дійсні наміри ОСОБА_4 направився до банкомату розташованого в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», що за адресою: АДРЕСА_3 , де 11.08.2024 о 21 год 05 хв здійснив зняття грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» з картковим рахунком НОМЕР_2 в сумі 4000 гривень. Після чого повернувся та передав грошові кошти ОСОБА_4 в розмірі 4000 гривень.

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчиняв злочини, тому що потрібні були гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст. 185 ч.4 КК України /епізод №1/ як таємне викрадення чужого майна /крадіжці/, поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно вчиненому в умовах воєнного стану;

- за ст. 185 ч.4 КК України /епізод №3/ як таємне викрадення чужого майна /крадіжці/, вчинене повторно вчиненому в умовах воєнного стану;

за ст. 357 ч.1 КК України /епізод №2/ як привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого вику.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Вислухавши учасників судового провадження , дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного.

Суд знаходить позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України доведена в повному обсязі та цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди обвинувачений визнав в повному обсязі, то суд приходить до висновку, що цивільний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 будучи судимим на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин, будучи засудженим за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.07.2024 до покарання у виді обмеження волі. Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин , особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03.07.2024 року. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі - стягнути на користь держави.

Речові докази по справі вирішити відповідно до ст.100КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати - тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

- за ст. 185 ч.4 КК України / епізод №1,3/ у виді позбавлення волі строком на п*ять років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України /епізод №2/ у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п*ять років.

Відповідно до частини 1 статті 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03.07.2024 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п*ять) років 1( один) місяць.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заарештувати ОСОБА_4 в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 04.09.2024року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1514 /одна тисяча п`ятсот чотирнадцять/ грн. 56 коп.

Арешт накладений 16.08.2024 року та 29.08.2024 року ухвалами слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області на майно а саме з жіночої сумки, темно сірого кольору із позначкою по-центру «V», золотистого кольору; з чоловічої жилетки «Blomor», синього кольору та чоловічих джинсів «Levis», синього кольору; з гаманця, коричневого кольору оздобленого квітами, рожевого кольору та пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; з мобільного телефону марки «Samsung» модель «Galаxу J7», чорного кольору, ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , в силіконовому чохлі з логотипом «Mercedes Benz», чорного кольору - скасувати.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: - компакт диск DVD-R 4,7 Gb, компакт диск DVD-R 4,7 Gb - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази по справі, відповідно до ст..100 КПК України, а саме жіночу сумку, темно сірого кольору із позначкою по-центру «V», золотистого кольору; гаманець, коричневого кольору оздобленого квітами, рожевого кольору та пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galаxу J7», чорного кольору, ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , в силіконовому чохлі з логотипом «Mercedes Benz», чорного кольору - повернути ОСОБА_5 .

Речові докази по справі , відповідно до ст.100КПК України, а саме: - чоловічу жилетку «Blomor», синього кольору та чоловічі джинси «Levis», синього кольору - повернути ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 7000/ сім тисяч/ грн. в рахунок відшкодування цивільного позову.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1