Провадження №11-кп/801/711/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу за додержанням законів регіональним органам безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , задоволено частково.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено на 60 діб, починаючи з 08.05.2024 до 06.07.2024 включно.

Визначено обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн. 00 коп., за умови внесення якої обвинувачена може бути звільнена з-під варти. В разі внесення застави на ОСОБА_8 покладено обов`язки, визначені п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що в судовому засіданні прокурором доведено продовження існування ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу, та з огляду на наявність обвинувачення та доведеність ризиків з урахуванням положень ч. 6 ст. 176 КПК України застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2024. Просить винести ухвалу, якою продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована, винесена з істотним порушенням норм процесуального закону та з неповним дослідженням всіх обставин провадження. Суд першої інстанції приймаючи рішення про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не в повній мірі дотримався положень кримінального процесуального закону, що потягло прийняття незаконного судового рішення.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить скасувати ухвалу місцевого суду через істотні порушення кримінального процесуального закону та відмовити у задоволенні клопотання прокурора. У випадку відсутності підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора просить застосувати більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що процесуальна поведінка обвинуваченої нівелює ризики, про існування яких зазначив суд в оскаржуваному рішенні, а визначений розмір застави є явно непомірним з урахуванням майнового стану обвинуваченої. При цьому родина ОСОБА_8 була змушена для внесення застави укласти договір позики.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, та просив задовольнити її в повному об`ємі, заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, водночас наполягали на задоволенні апеляційної скарги сторони захисту.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Висновки суду про необхідність продовження щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з ухвали суду, прокурором в судовому засіданні та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обвинувачення ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану, який введений на території України відповідно до указу президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність інкримінованого злочину.

Разом з тим суд наголошує, що навідміну від обґрунтованості підозри, яка є обов`язковим елементом перевірки під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу під час здійснення досудового розслідування, сам факт розгляду обвинувального акту в суді, а відтак перебування особи у статусі обвинуваченої, дають підстави стверджувати про наявність висунутого обвинувачення. При цьому доведеність такого обвинувачення чи його спростування встановлюється виключно рішенням суду за наслідками судового розгляду, зокрема вироком.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується та продовжується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК, а тому з огляду на вимоги п. 5 ч. 1, ч. 6 ст. 176 КПК суд вважає, що судом вказані вище положення кримінального процесуального закону застосовані правильно і обґрунтовано, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу.

Таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора в частині виключення розміру застави, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 178 КПК України, що потягло прийняття незаконного судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, під заставою як видом запобіжного заходу розуміється внесення на спеціальний рахунок, визначений у порядку, затвердженому законом, підозрюваним, обвинуваченим коштів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави встановлюється слідчим суддею, судом, у розмірах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Тобто, застава не є способом для майбутнього, в разі обвинувального вироку, обернення цих коштів на користь потерпілих, а є інструментом для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Тому, судом під час розгляду клопотання відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України обґрунтовано визначено розмір застави обвинуваченій ОСОБА_8 , який є співрозмірним та таким, що за умови внесення останньої забезпечить виконання процесуальних рішень.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, суспільної небезпечності, тяжкості імовірного покарання за вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 908400 грн. 00 коп., є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Окрім того необхідно зазначити, що ухвалою Вінницького міського суду від 04.07.2024 продовжено строк дії покладених обов`язків щодо обвинуваченої та зазначене судове рішення на даний час є предметом апеляційного оскарження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу за додержанням законів регіональним органам безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою з одночасним визначенням застави відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: