ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/646/24 Справа № 712/5664/24 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника обвинуваченоїОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000307 від 18.08.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 серпня 2024 року, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 2 місяці по 23 жовтня 2024 року включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження № 0000307 від 18.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.114-2, ч.1,3 ст.436-2 КК України.

У судовому засіданні 23 серпня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси продовжено щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 2 місяці по 23 жовтня 2024 року включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні у воєнний час особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-3 КК України проти основ національної безпеки України, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а також вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.436-2 КК України (виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників), в тому числі вчинених з ознакою повторності.

Крім того, на стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_8 , до вчинення інкримінованих їй злочинів.

Разом з тим, суд зазначив, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_8 переховуватись від суду та продовжувати вчиняти злочини.

Суд першої інстанції також врахував вік обвинуваченої ОСОБА_8 , при обрані альтернативного запобіжного заходу у виді застави, та визначив обвинуваченій ОСОБА_8 заставу, яка буде достатньою для забезпечення виконання нею обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 грн., та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 серпня 2024 року, захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу про скасування ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 серпня 2024 року, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , та ухвалити нове рішення, яким змінити запобіжний захід ОСОБА_8 , із тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає негайному скасуванню, у зв`язку з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що при розгляді клопотання від 21.08.2024, судом першої інстанції не було досліджено обставини кримінального провадження. Вважає, що ризики, представлені стороною обвинувачення, є поверховими, безпідставними та не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні обвинуваченою ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хочу б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на які вказує сторона обвинувачення, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що судом першої інстанції під час встановлення розміру застави не враховано майновий, сімейний стан, та публічність обвинуваченої ОСОБА_8 , що призвело до непомірного тягаря розміру застави для неї, який є неспіврозмірним до обставин кримінального правопорушення та її майнового стану.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченої ОСОБА_8 , її захисника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги з наведених підстав, прокурора ОСОБА_6 , про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні у воєнний час особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-3 КК України проти основ національної безпеки України, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а також вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.436-2 КК України (виправдовувано, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників), в тому числі вчинених з ознакою повторності, прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих їй злочинів.

Колегія судді, вважає, що суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченої.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, та нетяжкого злочину, передбаченого ч.1, 3 ст.436-2 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, найсуворіше - від восьми до дванадцяти років.

Судом першої інстанції вірно враховано, що обвинувачена ОСОБА_8 , має сина ОСОБА_9 , який проживає в м.Москва РФ, куди обвинувачена може виїхати з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що може мати ознаки ухилення від суду. Також, з метою переховування обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись на волі, зможе відновити сім-картку із використанням якої здійснювала протиправну діяльність, а також іншу сім-картку з іншим телефонним номером, та продовжити передавати відомості щодо переміщення чи дислокації ЗСУ ОСОБА_9 , для подальшої передачі представникам т.зв. «днр», а також продовжувати здійснювати висловлювання із ознаками злочину.

Суд першої інстанції під час судового розгляду обгрунтовано визначив, що вказаний вид запобіжного заходу буде виправданий на даному етапі заходом для забезпечення запобігання встановлених у судовому засіданні ризикам належної процесуальної поведінки обвинуваченої. Крім того, суд першої інстанції врахував, що дії та поведінка обвинуваченої ОСОБА_8 , в контексті обставин життєдіяльності останньої, в умовах запровадження в державі воєнного стану свідчить про недостатність застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 менш суворих заходів, оскільки такі запобіжні заходи на теперішній час не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки останньої. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Разом з тим, суд першої інстанції вважає за можливе, враховуючи вік обвинуваченої, при обрані альтернативного запобіжного заходу у виді застави, визначити обвинуваченій ОСОБА_8 заставу, яка буде достатньою для забезпечення виконання нею обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 грн, і в разі сплати покласти на обвинувачену ОСОБА_8 відповідно обов`язки передбачені ст.182 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що обрання обвинуваченій ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, з урахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона обвинувачується, є необґрунтованим, невиправданим та недостатнім.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , що ризики, представлені стороною обвинувачення, є поверховими, безпідставними та не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, апеляційний суд зазначає, що дані доводи є неспроможними оскільки, судом першої інстанції під час судового розгляду, досліджено та перевірено твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не знайшли свого підтвердження під час вирішення питання про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_8 , строку тримання під вартою, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи. З даним висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до доводів захисника ОСОБА_7 , що судом першої інстанції під час встановлення розміру застави не враховано майновий, сімейний стан, та публічність обвинуваченої ОСОБА_8 , що призвело до непомірного тягаря розміру застави для неї, який є неспіврозмірним до обставин кримінального правопорушення та її майнового стану.

Колегія суддів приходить до висновку, що зважаючи на введення воєнного стану в України, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії та те, що фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, обвинуваченої ОСОБА_8 , значно збільшується, а внесення застави в меншому розмірі, як зазначено в ухвалі Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 серпня 2024 року, не зможе, на переконання колегії суддів, забезпечити виконання обвинуваченої ОСОБА_8 покладених на неї відповідних обов`язків.

У своєму рішенні у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ відзначив, що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

Таким чином, визначений судом першої інстанції розмір застави узгоджується із вимогами абз.4ч.5ст.182КПК України, згідно якого, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З врахуванням чого безпідставними є доводи сторони захисту щодо визначеного судом розміру застави.

Під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою за станом здоров`я тощо, натомість, встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 з мотивів, наведених в ній, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 серпня 2024 року, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 2 місяці по 23 жовтня 2024 року включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді