Справа № 397/1112/24
н/п : 1-кп/397/156/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2024 с-ще Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , (в режимі відеоконференції)

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2024 року № 0000702, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в :

В провадженні Олександрівського районного суду Кіровградської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

До початку підготовчого судового засідання 17.09.2024 року прокурор надав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також не визначати альтернативний захід у виді застави.

Також до початку судового засідання 25.09.2024 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку. Захисник просив передати обвинувачену ОСОБА_4 на поруки Голові правління Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання інвалідів внаслідок війни, учасників бойових дій АТО,ООС та ветеранів російсько-української війни «Богун» Малооку ОСОБА_6 . До клопотання додано заяву голови правління ГО «Богун» ОСОБА_7 про взяття особи на поруки, копію статуту та виписку з реєстру про реєстрацію громадської організації. Також в клопотанні просив допитати в якості свідка заступника Голови правління ГО «Богун» ОСОБА_8 щодо надання додаткової інформації про громадську організацію та пояснити умови виконання поручителем своїх обов`язків.

До початку судового засідання надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_9 про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В клопотанні потерпіла зазначила що визнання вини обвинуваченою не є щирим каяттям, а лише спробою отримати мінімальне для себе покарання та зміну запобіжного заходу на більш м`який. Потерпіла просила проводити підготовче засідання без її участі та її представника. Крім того, потерпіла надала до суду заперечення на клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу в якому зазначила, що законні підстави, передбачені КПК України для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні. Також зазначила що відсутня особиста заява фізичної особи ОСОБА_10 про згоду про взяття на поруки обвинуваченої, натомість подана заява як керівника громадської організації.

До початку судового засідання надійшла заява від представника цивільного позивача ОСОБА_11 про проведення підготовчого судового засідання без участі цивільного позивача та його представника, не заперечували про призначення справи до судового розгляду.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив продовжити обвинуваченій запобіжний захід - тримання під вартою з підстав викладених у клопотанні та заперечив проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисту поруку.

Захисник та обвинувачена у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу на особисту поруку.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши всі матеріали долучені до справи, дійшов наступних висновків.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що 05.08.2024 обвинуваченій ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

09.08.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 16 год. 20 хв. 06.10.2024.

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого 26.08.2024, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При оцінці ризику переховування від правосуддя поряд з іншими обставинами може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25 квітня 2000 року). При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченої переховуватись від правосуддя. Крім того, обвинувачена може переховуватися шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, в тому числі здійснення виїзду за межі території України у законний спосіб.

Однак ризик втечі обвинуваченої не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Суд бере до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не одружена, дітей не має, не навчається, не працює, має матір, яка перебуває за кордоном. З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій, суд оцінює наявність ризику можливості переховування від суду, як цілком вірогідний.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, стосовно того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Перебуваючи на волі обвинувачена матиме можливість впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки останні в судовому засіданні не допитувались. Обвинувачена отримала копії обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування. Тому, вона наразі обізнанана з даними осіб, які є свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні та знає адреси їх проживання. Відтак, існує значний ризик, що у разі обрання обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зможе безперешкодно психологічно, фізично або економічно (шляхом підкупу) впливати на цих осіб з метою щоб ці особи змінили показання надані на стадії досудового розслідування або відмовились їх надавати суду.

Окрім того, суд враховує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченої, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

На даний час ризики, що існували під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не відпали, нових обставин, які б давали підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу не встановлено, тому суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Жодних підстав для зміни чи скасування раніше обраного обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або ж обрання більш м`якого запобіжного заходу, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Стосовно клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисту поруку аніж тримання під вартою суд наголошує таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід.

До клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку захисник обвинуваченої додав заяву голови правління ГО «Богун» А.Малоока про взяття обвинуваченої на поруки, однак особисто ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився. Крім того, до суду не надано матеріалів на підтвердження того, що він є особою яка має особисті зв`язки з підозрюваною та моральний вплив на неї. Відповідно до ст.180 КПК України особиста явка особи, яка поручається за обвинувачену є обов`язкова до суду, оскільки поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права. Разом з тим, щодо умов виконання поручителем своїх зобов`язань, захисник просив допитати заступника голови правління ГО «Богун», що не узгоджується з приписами ст. 180 КПК України.

З урахуванням пояснень прокурора, захисника, обвинуваченої та потерпілої, практики ЄСПЛ, встановлених обставин і характеру вчиненого злочину, зокрема негативного його наслідку яким є смерть людини, що неможливо усунути, враховуючи наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд визнає за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою. В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисту поруку слід відмовити.

Також в підготовчому судовому засіданні встановлено, що підстави для прийняття рішення передбаченого п.п 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, - відсутні.

Учасники судового провадження вказували про можливість призначення судового розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо питань пов`язаних з підготовкою до судового розгляду (визначення дати та місця проведення судового розгляду; з`ясування у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясування питань про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді ) з урахуванням заявлених ними клопотань, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд, згідно вимог ст.ст. 315,316 КПК України.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

За змістом частин 1,2 ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачену, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи положення ч.5 ст.314 КПК України, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, нижня межа санкції якої не перевищує п`яти років, а також що обставини, передбачені ч.4 ст.314-1 КПК України, відсутні, суд вважає необхідним доручити представнику персоналу органу пробації підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

На стадї досудового розслідування представником цивільного позивача ОСОБА_13 ОСОБА_11 пред`явлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди до обвинуваченої, який за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.177,178, 183, 194, 315,372, 376, 392 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 23.11.2024 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Закінчити підготовче провадження у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити судовий розгляд на 10 годину 30 хвилин 09 жовтня 2024 року.

Проведення судового розгляду кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Доручити представнику персоналу органу пробації Саксаганського районного відділу Державної установи «Центру пробації» у Дніпропетровській області підготувати і надати суду досудову доповідь щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прийняти до судового розгляду цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_13 до обвинуваченої ОСОБА_4 .

Для участі в судовому розгляді викликати прокурора, захисника, потерпілу, цивільного позивача, представника цивільного позивача, доставити обвинувачену,

Копію ухвали направити начальнику органу пробації для виконання.

Ухвала набирає законної сили та підлягає негайному виконанню після її проголошення та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду лише в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя:/підпис ОСОБА_1