Єдиний унікальний номер: 379/225/22
Провадження № 1-в/379/53/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Білоцерківського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 1, подання Білоцерківського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством стосовно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща Київської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, розлученого, на утриманні маючого одну неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого професійно-технічну освіту, невійськовозобов`язаний, раніше судимого:

30.11.2016 вироком Дарницького районного суду міста Києва, за ч. 3 ст. 185, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 29.09.2017 за відбуттям строку покарання,

15.06.2022 вироком Таращанського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

Фахівець 2 категорії Білоцерківського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернулася до суду з поданням про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством. В обґрунтування подання зазначено, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ. Цим Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до вироку Таращанського районного суду від 15.06.2022 ОСОБА_5 вчинив правопорушення 28.01.2022. Станом на 01.01.2022 сума двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становила 2481 грн. Сума заподіяних збитків на момент вчинення діяння становить менше 2481 грн, а саме 1396 грн. У зв`язку з викладеним, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ч. 2 ст. 74 КК України просить вирішити питання про приведення вироку Таращанського районного суду Київської області від 15.06.2022 у відповідність до діючого законодавства.

Представник Білоцерківського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні прохав звільнити його від покарання.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

15 червня 2022 року у справі єдиний унікальний номер 379/225/22 Таращанським районним судом Київської області постановлено вирок, яким, зокрема, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 22.02.2022 між прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000250. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки. Вирок набрав законної сили 18.07.2022.

Згідно вироку, дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище. ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 28.01.2022 викрадення чужого майна (крадіжка) на загальну суму 1396 грн.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону № 3886-ІХ має зворотну дію в часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Аналогічну правову позицію висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року становив 2 481,00 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян у 2022 році становив 1 240,5 грн, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч. 2 КУпАП) 2 481,00 грн.

Так, оскільки, вартість майна, таємне викрадення якого вчинив ОСОБА_5 є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме менша за суму 2481,00 грн, то вчинене останнім кримінальне правопорушення, на даний час, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від призначеного йому покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого ним діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, статтями 4, 5, 74 ч. 2 КК України, статтями 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Таращанського районного суду Київської області від 15.06.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статтей 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, звільнити від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого ним діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Таращанський районний суд Київської області протягом семи днів з дня проголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя:ОСОБА_1