КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/6103/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

особи, яка подала скаргу ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві у кримінальному провадженні № 0001605, щодо не розгляду його клопотання від 20 червня 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя в ухвалі вказав, що ОСОБА_7 звертаючись до суду зазначив, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0001605, однак не надав відповідних даних та належних доказів щодо свого процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.

На дане рішення суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, вважаючи її незаконною.

За доводами апелянта, слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні скарги з тих підстав, що ОСОБА_7 не надано витяг з ЄРДР на підтвердження свого статусу як потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Зазначає, що з метою отримати відповідний витяг він звертався до ТУ ДБР у м. Києві 24 січня 2022 року із відповідною заявою, однак на даний час витяг з ЄРДР йому не надано.

Вважає, що така позиція суду є неправильною, оскільки статус потерпілого визначається не лише на підставі формальних ознак, але й фактичного завдання шкоди. Стверджує, що він є потерпілим в даному кримінальному провадженні, оскільки внаслідок вчиненого кримінального правопорушення йому було завдано шкоду, а відсутність витягу з ЄРДР не повинна позбавляти можливості захисту своїх прав та законних інтересів.

За наслідкам апеляційного розгляду просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 20 червня 2024 року та зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Києві прийняти та невідкладно розглянути його клопотання від 20 червня 2024 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги та можливість оскарження вказаної ухвали, прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважав, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваної ухвали слідчого судді, ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Києві у кримінальному провадженні № 0001605, яка полягає у не розгляді його клопотання від 20 червня 2024року.

Вказана скарга ОСОБА_7 розглянута слідчим суддею та за результатами її розгляду ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011в щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, реалізація конституційного права на оскарження у суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. При цьому, згідно положень ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Отже, за змістом положень ст. 24, ч.3 ст. 392 КПК України, забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано §2 Глави 26 КПК України.

Частинами першою та другою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, який не передбачає можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду скарги по суті, якою відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання.

При цьому частиною третьою цієї статті встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді, їх законність підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.

Крім цього, зміст вказаної норми закону кореспондується з положеннями ч.3 ст. 307 КПК України, згідно якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Отже, враховуючи вищенаведені положення Кримінального процесуального закону України, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві у кримінальному провадженні № 0001605, щодо не розгляду його клопотання від 20 червня 2024року, є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, про що також обґрунтовано зазначив слідчий суддя в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

В той же час, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в Ухвалі від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18 рішення про повернення апеляційної скарги апеляційний суд може постановити лише на стадії відкриття апеляційного провадження (призначення апеляційного розгляду) і тільки з підстав, передбачених ч.3 ст.399 КПК України. Відтак апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

З урахуванням викладеного, дане провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року підлягає закриттю.

Керуючись ч. 3 ст. 399 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві у кримінальному провадженні № 0001605, щодо не розгляду його клопотання від 20 червня 2024 року, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4