Справа № 751/1931/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/908/24
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.2 ст.255-1 КК України, та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, - до 16 грудня 2024 включно, без визначення розміру застави.

Також цією ухвалою залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Місцевий суд вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, до спливу строку тримання обвинувачених під вартою дане кримінальне провадження не завершено, відсутні підстави для заміни останнім раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, тому строк тримання під вартою обвинувачених необхідно продовжити.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, або домашнього арешту шляхом заборони залишати місце свого проживання у нічний період, або застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Послався на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри та існування заявлених ризиків, а саме, що ОСОБА_9 буде вчиняти будь-які дії, направлені на переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчиняти кримінальні правопорушення. Зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги дані, які характеризують його підзахисного, зокрема, наявність постійного місця проживання, сім`ї, неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні, міцних соціальних зв`язків, хворобливого стану здоров`я та його погіршення за час перебування під вартою, посвідчення інваліда ІІ групи, належну процесуальну поведінку у попередньому кримінальному провадженні, позитивні характеристики за місцем проживання, подяки та грамоти, як підстави для обрання менш суворого запобіжного заходу. Вказує, що відповідно до виписки із медичної карти ОСОБА_9 02.09.2024 його було госпіталізовано до КНП «Чернігівська міська лікарня №2», де йому проведено ряд оперативних втручань, і він потребує продовження лікування. Також послався на відсутність обставин, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків. Зокрема, в порушення вимог ст.183, ст.194 КПК України, місцевий суд безпідставно не задовольнив клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу та дійшов помилкового висновку щодо неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів, зокрема, застави, особистого зобов`язання, домашнього арешту.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу місцевого суду та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України. Зазначив, що вказані у клопотанні прокурора ризики не знайшли свого обґрунтованого підтвердження у матеріалах кримінального провадження, а обставини, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків, відсутні. Зокрема, перебуваючи з 27.06.2024 по 08.07.2024 на волі, ОСОБА_10 контактів з потерпілими та свідками не мав, від слідства не переховувався, в судові засідання з`являвся самостійно. Також апелянт посилається на наявність у ОСОБА_10 міцних соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, на розгляді Деснянського районного суду міста Чернігова знаходиться кримінальне провадження, внесене 24.05.2022 до ЄРДР за №0000087, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.2 ст.255-1 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.189 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст.189 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевий суд, ураховуючи, що останні обвинувачуються, серед іншого, у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів, за яке передбачене безальтернативне покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, тому, розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання можуть переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою їх відмови від надання показань чи їх зміни, і місце проживання яких їм відоме, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме створити штучні докази та підбурити осіб, які не були свідками злочинів до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій; вчиняти кримінальні правопорушення; зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання останніми процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, а також їх соціальні зв`язки, сімейний стан, вік та стан здоров`я, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, з чим погоджується і колегія суддів.

Дані про особи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на які посилаються захисники у своїх апеляційних скаргах, не спростовує правильності висновків суду з урахуванням вищевказаних обставин.

Твердження захисника ОСОБА_7 про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою через стан здоров`я, оскільки він обмежений у наданні медичної допомоги, не є підставою для обрання обвинуваченому більш м`якого виду запобіжного заходу.

Крім того, у разі погіршення стану здоров`я та за відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятора обвинувачений може бути направлений до лікувальних закладів міста.

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевий суд правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, і на даний час вони виключають скасування цього запобіжного заходу та обрання більш м`яких запобіжних заходів, як про це просить сторона захисту.

За змістом ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, при продовженні обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4