№ провадження 1-кс/208/2167/24
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0002628 від 30.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

встановив:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із погодженим з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону клопотанням, просив накласти арештна вилучене під час проведення невідкладного обшуку проведеному в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 за протоколом обшуку) за адресою: АДРЕСА_1 , на наступне майно: грошові кошти у сумі 1 000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США у кількості 10 штук з наступними серіями та номерами: QC 09881007 A, QC 09881012 A, QC 09881017 A, QD 04967401 A, QD 04967402 A, QD 04967403 A, QD 04967404 A, QD 04967405 A,

QD 04967406 A, QD 04967413 A; мобільний телефон IPhone 8 Plus, IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою Vodafone НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 ; паперова серветка, якою користувався ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0002628 від 30.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військова службова особа одного з підрозділів, який перебуває на території Донецької області, вимагає неправомірну вигоду за вплив на керівника вказаного підрозділу щодо надання відстрочки від призову за мобілізацією та проходження ВЛК для отримання броні за місцем роботи.

Відповідно до рапорту про виявлене кримінальне правопорушення, який надійшов від ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях,отримано інформацію про наявний протиправний механізм отримання неправомірної вигоди посадовою особою РТЦК та СП від мешканця Донецької області за надання відстрочки від призову за мобілізацію до отримання броні за місцем роботи.

Так, встановлено мешканця Донецької області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є співробітником структурного підрозділу «Лиманська дистанція електропостачання Регіональної філії «Донецька залізниця». Посада ОСОБА_6 є дефіцитною та на підставі статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Надалі під час досудового розслідування встановлено співробітника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вимагає у гр. ОСОБА_6 неправомірну вигоду за вплив на начальника вказаного РТЦК та СП щодо надання відстрочки від призову за мобілізацією та проходження ВЛК для отримання броні за місцем роботи.

Таким чином у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки зловживання впливом, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Під час досудового розслідування 17.10.2024 проведено допит у якості свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що 15.10.2024 під час телефонної розмови з ОСОБА_5 , останній призначив свідку зустріч на 17.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вказаної зустрічі 17.10.2024 свідок повідомив ОСОБА_5 про заплановану поїздку до міста Одеса та необхідність у зв`язку з цим отримати документ, на підставі якого його не заберуть до військомату. Тоді ОСОБА_5 повідомив, що може надати свідку повістку щодо проходження ВЛК, яка надає можливість безперешкодного пересування територією України протягом одного місяця. При цьому ОСОБА_5 показав свідку на екрані власного телефону напис 1 000 та знак долара. Таким чином, ОСОБА_6 зрозумів, що ОСОБА_5 вимагає з нього грошові кошти у сумі 1 000 доларів США.

Відповідно до протоколу допиту у якості свідка ОСОБА_6 від 18.10.2024 встановлено, що 18.10.2024 о 09:03, перебуваючи у службовому приміщенні СУ ГУНП в Донецькій області за адресою: АДРЕСА_2 , за участю понятих та оперативного співробітника ГУ СБ України, він отримав грошові кошти у сумі 1 000 доларів США, які заздалегідь були ідентифіковані шляхом переписування серії та номеру кожної купюри, їх копіювання, а також огляду за допомогою люмінсцентної лампи. Після огляду вказані грошові кошти були оброблені шляхом напилення спеціальною хімічною речовиною, в результаті чого відповідне напилення на купюрах мало характерне свічення жовто зеленого кольору при освітленні їх лампою з УФ світлом. Після чого, вказані грошові кошти у сумі 1 000 доларів США були надані ОСОБА_6 для подальшої передачі ОСОБА_5 в якості предмета неправомірної вигоди.

Надалі, того ж дня о 10:59, прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , свідок зателефонував ОСОБА_5 для отримання повістки, про яку вони домовлялись 17.10.2024. Після чого, через 10 хвилин ОСОБА_5 вийшов до свідка на вулицю за вказаною адресою та показав повістку, за допомогою якої можна пересуватись по всій території України. ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 дану повістку, а ОСОБА_6 у свою чергу дістав вищевказані заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 1 000 доларів США та передав їх у праву руку ОСОБА_5 під час прощального рукостискання. Після чого, ОСОБА_5 із грошовими коштами зайшов у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 за вищевказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_6 було передано предмет неправомірної вигоди заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 1 000 доларів США ОСОБА_5 , який одержав неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вплив за прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, що було поєднано з вимаганням такої вигоди.

18.10.2024 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України слідчим СУ ГУНП в Донецькій області проведено невідкладний обшук приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 за протоколом обшуку) за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. У ході обшуку слідчим виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1 000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США у кількості 10 штук з наступними серіями та номерами: QC 09881007 A, QC 09881012 A, QC 09881017 A, QD 04967401 A, QD 04967402 A, QD 04967403 A, QD 04967404 A, QD 04967405 A, QD 04967406 A, QD 04967413 A, а також мобільний телефон IPhone 8 Plus, IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_3 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , копії документів РТЦК та СП, паперова серветка, якою користувався ОСОБА_5

19.10.2024 слідчим СУ ГУНП в Донецькій області винесено постанову про визнання речових доказів, якою вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

У слідства є достатні підстави вважати, що вилучені речі та документи несуть на собі відомості, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Так, вилучені під час обшуку заздалегідь ідентифіковані та надані ОСОБА_6 грошові кошти є предметом неправомірної вигоди та містять ознаки предмету кримінального правопорушення, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки стаття Кримінального кодексу України, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_5 передбачає одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення стосовно особи, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Вилучена у ході проведеного обшуку паперова серветка перебувала у користуванні особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 . Під час огляду вилученої паперової серветки із застосуванням УФ лампи, на ній встановлені сліди нашарування речовини жовто зеленого кольору. Вказаною речовиною були помічені грошові кошти, які передавались ОСОБА_5 як предмет неправомірної вигоди. Таким чином, вказана серветка містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Вилучений мобільний телефон IPhone 8 Plus, IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_3 НОМЕР_2 , належить особі, причетній до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 . Крім того, у ході огляду вказаного мобільного телефону із застосуванням УФ лампи, на його поверхні виявлено сліди нашарування речовини жовто зеленого кольору. Вказаною речовиною були помічені грошові кошти, які передавались ОСОБА_5 як предмет неправомірної вигоди.

Також, мобільний телефон IPhone 8 Plus, який належить ОСОБА_5 містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема за допомогою нього здійснюється пересилання текстових та інших файлів, дзвінків, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення та свідчать про обставини, які підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження.

Таким чином, на теперішній час у слідства виникла необхідність у арешті вищезазначеного вилученого майна, у зв`язку з необхідністю проведення аналізу інформації, яку містить таке майно. У зв`язку з коротким проміжком часу з моменту вилучення речей і документів у органу досудового розслідування була відсутня об`єктивна можливість досконалого вивчення вищеперелічених речових доказів у повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просив задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції прокурора, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, а тому враховуючи що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій з вилученим майном в межах кримінального провадження, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час проведення невідкладного обшуку, проведеного 18.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 за протоколом обшуку) за адресою: АДРЕСА_1 , наступне майно:

-грошові кошти у сумі 1 000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США у кількості 10 штук з наступними серіями та номерами: QC 09881007 A, QC 09881012 A, QC 09881017 A, QD 04967401 A, QD 04967402 A, QD 04967403 A, QD 04967404 A, QD 04967405 A, QD 04967406 A, QD 04967413 A;

-мобільний телефон IPhone 8 Plus, IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою Vodafone НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 ,тимчасово, на час накладення арешту, позбавивши власника майна права на володіння, розпорядження та користування майном;

-паперова серветка, якою користувався ОСОБА_5 .

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1