Провадження № 1-кс/537/746/2024
Справа № 537/4304/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

установив:

На адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_3 відповідно до якого, останній просить скасувати арешт накладений на автомобіль марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , у зв`язку з тим, що кримінальне провадження закрито.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву згідно якої просить клопотання розглядати без його участі.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить розгляд клопотання проводити без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та матеріали подані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області здійснювало досудове розслідування кримінального провадження № 0000253 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 14.08.2024 накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичним володільцем якого являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі до автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Постановою дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 11.09.2024 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 від 13.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, долю речових доказів не вирішено.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти російської федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти російської федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у скаладі Верховного Суду у своїй постанові від 15.04.2024 (справа № 554/2506/22) зазначила, що у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Враховуючи викладене, а саме те, що після закриття кримінального провадження № 0000253 від 13.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, ухвала слідчого судді від 14.08.2024 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі до автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , припинила свою дію, у зв`язку з чим припинило свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування вищезазначеним майном, тому слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні клопотання, оскільки речові докази перебувають у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Керуючись ст. 3, 170, 174, 371, 372, 376, 539 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1