1-кп/465/753/24
Вирок

Іменем України

04.07.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23.11.2022 року за ч.1 ст.289 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 11.08.2020 близько 06:50 год., перебуваючи по АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, носив із собою кастет до моменту його вилучення 11.08.2020, який відповідно до висновку експерта №10/1-340 від 07.09.2020 відноситься до категорії холодної зброї ударно - дробильної дії та виготовлений кустарним способом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, та показав суду, що 11.08.2020, зранку, їхав на машині свого знайомого, маючи при собі кастет, який йому декілька тижнів перед тим подарували. По вул.Трускавецькій у м.Львові автомобіль зупинили працівники поліції та під час спілкування побачили в нього кастет. Такий ним був виданий працівникам поліції. Просив суворо не карати, врахувати наявність на утриманні чотирьох дітей.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними п о справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який відповідно до довідки №2301д від 25.07.2018 перебував на обліку у лікаря-психіатра, однак відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №356 від 28.03.2024 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до довідки №1600д від 14.08.2020 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, відповідно до довідки №3597 від 13.08.2020 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, є раніше неодноразово судимим, є одруженим та має на утриманні неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 19.01.2018, серії НОМЕР_2 від 23.01.2018, серії НОМЕР_3 від 26.12.2019.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу. При цьому, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням. За сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 17.01.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено йому остаточне покарання за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Залізничного районного суду м.Львова від 26.11.2018, у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців; на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України

Даний злочин ОСОБА_4 вчинив 11.08.2020, тобто під час встановленого судом іспитового строку.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги, що попереднє покарання, визначене у вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 17.01.2019 у виді обмеження волі, а нове покарання у даному вироку призначено у виді позбавлення волі, для потреб застосування ст.71 КК України покарання у виді обмеження волі підлягає переведенню у позбавлення волі з урахуванням співвідношення, визначеного у п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

З урахуванням встановленого суд вважає за необхідне частково приєднати ОСОБА_4 до даного покарання невідбуте покарання у виді воськми місяців обмеження волі, що з урахуванням положень ст.72 КК України становить чотири місяці позбавлення волі.

При цьому, остаточне покарання у такому випадку, визначене на підставі ст.71 КК України, становить 1 рік 4 місяців позбавлення волі, що відповідає вимогам ч.4 ст.71 КК України, адже таке покарання є більшим від призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (враховуючи, що 2 роки 6 місяців обмеження волі при переводі у позбавлення волі згідно положень ст.72 КК України становить 1 рік 3 місяці позбавлення волі, що є меншим від остаточного покарання за новим вироком).

Окрім цього, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23.11.2022 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 роки та згідно ч.1,3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 11.06.2024 скасовано ОСОБА_4 звільнення відбування призначеного вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23.11.2022 покарання з випробувальним терміном на три роки.

У зв`язку з наведеним, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ст. 70 КК України з врахуванням вказаного вироку у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертиз вирішити відповідно до ст.124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 17.01.2019 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Залізничного районного суду м.Львова від 23.11.2022 та ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 11.06.2024, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речовий доказ - вилучений у ОСОБА_4 кастет - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи зброї у розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 15 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1