УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії запобіжного заходу

Справа № 505/3419/24

№ 1-кп/505/700/2024

06 листопада 2024 року м. Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської областіу складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в м. Подільськ Одеської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000535 від 09.07.2024, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Котовського міськрайонного суду Одеської областіперебуває кримінальне провадження щодо розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 4 ст. 186 КК України.

Клопотання про зміну запобіжного заходу адвоката Куликової

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням наступних обов`язків: прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватися від спілкування із свідками, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_4 має діагноз: ВІЛ інфекція клінічна стадія IV, ВІЛ-асоційована енцефалопатія В22.0 - Хвороба, зумовлена ВІЛ, з проявами енцефалопатії. За час перебування в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» стан здоров`я ОСОБА_4 значно погіршився; у обвинуваченого випали зуби, за рахунок того, що рани на щелепі не загоюються, лікування лікарем-стоматологом не проводиться.

Вказує, що ОСОБА_4 за станом здоров`я потребує лікування та додаткового медичного обстеження, зазначає, що таке лікування неможливе в умовах тримання під вартою в державній установі попереднього ув`язнення.

Адвокат Куликова посилається на норми розділу IV п.1 Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» від 15.08.2014 № 1348/5/572 (далі - Порядок від 15.08.2014 № 1348/5/572) та розділу ІІ Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання Додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (пункт 1 розділу VI). Посилається на те, що ОСОБА_4 маючи діагноз IV клінічна стадія ВІЛ інфекції, є особою , яка підлягає звільненню від подальшого відбування.

У клопотанні захисника зазначається, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу

Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.05.2024 року включно, який продовжено до 06.09.2024.

В подальшому ухвалою слідчого судді від 03.09.2024 стосовно ОСОБА_4 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.09.2024 включно, та 09.09.2024 ухвалою судді Котовського міськрайонного суду строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 07.11.2024 включно.

В клопотанні зазначено, що ризики визначені раніше судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого не зникли. Існують ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою просили відмовити посилаючись на те, що ризики, заявлені в клопотанні відсутні, просили задовольнити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Мотиви суду

Суд, вислухавши думки прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Під час досудового слідства, ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.05.2024 року включно, який продовжено до 06.09.2024, 03.09.2024 ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_4 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюдо 09.09.2024 включно, 09.09.2024 ухвалою судді Котовського міськрайонного суду строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 07.11.2024 включно.

На теперішній час обвинувачений перебуває під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В умовах ізоляції від суспільства особам, засудженим до позбавлення волі надається вся необхідна медична допомога відповідно до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом МЮУ, МОЗ України №1348/5/572 від 15.08.2014 (далі - Порядок).

Відповідно до вимог п. 3 Розділу І зазначеного Порядку, медичне обслуговування (амбулаторне, стаціонарне лікування, реабілітація), контроль та аналіз стану здоров`я засуджених організовуються і проводяться медичними працівниками відповідно до законодавства про охорону здоров`я, системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів в порядку, передбаченому законодавством.

Окрім того, засуджений, згідно з положеннями п. 10 Розділу І Порядку, має право на вільний вибір лікаря, закладу охорони здоров`я та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій.

Обвинувачений ОСОБА_4 є ВІЛ-інфікованим та відповідно до п. 11 Глави 2 Розділу ІІ Порядку, медична допомога ВІЛ-інфікованим надається відповідно до Порядку організації медичної допомоги хворим на ВІЛ-інфекцію/СНІД, затвердженого наказом МОЗ України №585 від 10.07.2013.

Відповідно до п. 1 Розділу Х Додатку 13 «Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014, захворювання - Інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД) IV клінічна стадія, що характеризується такими опортуністичними захворюваннями та станами як ВІЛ-асоційована енцефалопатія є підставою для звільнення від подальшого відбування покарання.

Відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я (МКХ-10), розробленої Всесвітньою організацією охорони здоров`я, хвороби, зумовлені ВІЛ з проявами енцефалопатії, кодифікується як B22.0 (хвороба, зумовлена ВІЛ, яка проявляється іншими уточненими хворобами), разом з тим, відповідно до долученої до клопотання медичної довідки Одеської міської медичної частини № 21 №488/ОММЧ-21-24-вн від 31.10.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 встановлено діагноз В20.0 (хвороба, зумовлена ВІЛ, яка проявляється інфекційними та паразитарними захворюваннями).

Твердження, викладені в клопотанні захисника, щодо наявності діагнозу обвинуваченого за МКХ-10 НОМЕР_1 , підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 11.07.2024, виданої лікарем інфекціоністом ОСОБА_6 .КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради, Подільський міжрайонний протитуберкульозний кабінет / кабінет «Довіра» / сайт АРТ №7, разом з тим, відповідно до доданого до клопотання медичного висновку Одеської міської медичної частини № 21 від 31.10.2024, обвинуваченому ОСОБА_4 встановлено діагноз за МКХ-10 B20.0.

Разом з тим, суд зазначає, що Порядком від 15.08.2014 № 1348/5/572 (додаток 13) визначено перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Проте ОСОБА_4 на даний час не є засудженим, а є особою, до якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Метою запобіжного заходу, зокрема у виді тримання під вартою, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а метою покарання є виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо застосування норми Порядку від 15.08.2014 № 1348/5/572 (в частині звільненню від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі осіб, у яких наявні захворювання, зазначені у Додатку 13), на підтвердження обставин, що зобов`язують змінити запобіжний захист ОСОБА_4 .

При вирішенні клопотання щодо продовження обвинуваченому заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

В свою чергу слід зазначити, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 (частина 1 статті 184 КПК України).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Водночас суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за який у разі доведеності його вини передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, ризики визначені в ухвалі слідчого судді Котовського міськрайонного суду про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , а також продовженні заходу забезпечення, на даний час не зменшились. Зокрема, останній зважаючи на санкцію статті обвинувачення може переховуватися від суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні з метою дачі ним неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ним від явки до суду для надання показань, а також зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що останній не працює та не має постійного джерела доходу.

Відтак, суд вважає, що тимчасова ізоляція обвинуваченого ОСОБА_4 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки, окрім захисту прав і інтересів обвинувачених, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, а тому дійшов висновку про необхідність продовжити відносно обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Окрім того суд, згідно з ч. 3 ст. 184 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Підстав, визначених ч. 4 ст. 184 КПК України, які б надавали право суду не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не наведено, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір застави ОСОБА_4 необхідно визначити в межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий розмір застави на даний час є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 суд не вбачає.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу її підзахисному на домашній арешт, слід відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб.

На підставі наведеного та керуючись ст. 176, 177, 178, 180, 182, 183, 331, ст. 376 ч. 1, 2, 369, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до 11 січня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , розмір застави в розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень для внесення на депозитний рахунок: рахунок для внесення застави: отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, банк отримувача ДКСУ, м.Київ код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435 - застава за обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , справа №505/3419/24 провадження №1-кп/505/700/2024, кримінальне провадження №0000535 від 09.07.2024, згідно ухвали судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2024 року.

Обвинувачений або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- з`являтися до прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Подільськ Одеської області без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 11 січня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя

Котовського міськрайонного суд

Одеської області ОСОБА_7