ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/2157/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1933/24 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.111-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 03 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111-1 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000571 від 07.10.2022, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 03 липня 2024 року ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шевелівка Балаклійського району Харківської області, громадянку України, з вищою освітою, пенсіонерку, не є особою з інвалідністю, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судиму, визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 2 статті 111-1 КК України, та призначено їй покарання позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, судах, органах, що надають публічні послуги на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна. Згідно вироку 24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави Україна. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією України та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент РФ ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на цей час представники влади рф, всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV), від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), підготували і розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів збройних сил рф (далі зс рф) на території України. 24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин зазначеної території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків. У зв`язку з цим, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ. Воєнний стан в Україні в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022; від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022. В подальшому дію воєнного стану неодноразово продовжено по теперішній час. У громадянки України ОСОБА_8 , яка з 02 березня 2022 року перебувала в м. Балаклія Харківської області, тобто на території, яка знаходилась під тимчасовою окупацією держави-агресора, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій. З цією метою наприкінці липня місяця 2022 року, більш точна дата та час не встановлені, ОСОБА_8 перебувала на території тимчасово окупованого міста Балаклія Ізюмського району Харківської області та умисно реалізувала свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел - добровільно надала згоду представникам окупаційної адміністрації на зайняття посади заступника начальника ТУ- начальника відділу житлово-комунального господарства в окупаційній адміністрації держави-агресора- так званій тимчасовій цивільній адміністрації м. Балаклія Харківської області за адресою: АДРЕСА_2 , на яку була призначена розпорядженням (без номеру та дати) так званого голови окупаційної адміністрації м. Балаклія Ізюмського району держави -агресора ОСОБА_10 . В подальшому представником роботодавця в особі так званого голови окупаційної адміністрації держави-агресора тимчасової цивільної адміністрації держави-агресора м. Балаклія Харківської області ОСОБА_10 , що діяв на підставі наказу голови окупаційної адміністрації держави-агресора Ізюмської тимчасової цивільної адміністрації №002-К від 03.05.32022, було складено 01.08.2022 трудовий договір про прийняття ОСОБА_8 на посаду начальника Територіального управління- начальника відділу ЖКГ в окупаційній адміністрації держави -агресора. Працюючи в окупаційній Балаклійській цивільній адміністрації держави-агресора до 08 вересня 2022 року, тобто до деокупації м. Балаклія Збройними Силами України, ОСОБА_8 фактично займалась перевіркою актів обстеження житлового фонду, а саме: перевіряла правильність заповнення анкетних даних осіб, що потерпіли від обстрілів, звіряла квадратуру пошкоджених житлових будинків та перевіряла наявність пошкодженого майна на підставі документів, які їй надавалися місцевими мешканцями.

Не погоджуючись із вироком суду ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, судах, органах, що надають публічні послуги на строк 10 (десять) років без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна. В апеляційній скарзі ОСОБА_8 посилалася на порушення строків досудового розслідування, порушення права на захист, неналежне виконання професійних обов`язків адвокатом ОСОБА_11 , суворість призначеного покарання. При цьому, обвинувачена зазначає, що не знімає з себе відповідальності за вчинене правопорушення. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачена та її захисник змінили свою позицію та просили звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, яким роз`яснено можливість звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України та які наполягали на застосуванні положень статті 49 КК України, думку прокурора, який підтримав позицію сторони захисту та не заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі спливом строків давності за інкримінований їй кримінальний проступок, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду ухвалено в порядку частини 2 статті 381 КПК України в спрощеному провадженні. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Відповідно до положень статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Згідно норм, які містяться у статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до вимог частини 2 статті 285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Частиною 3 статті 285 КПК України визначено, що підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку. Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 284 КПК України у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження. Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених статті 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності. З формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, вбачається, що інкримінований ОСОБА_8 кримінальний проступок, передбачений частиною 2 статті 111-1 КК України було вчинено в період з кінця липня 2022 по 08.09.2022. При цьому, матеріали судового провадження не містять відомостей про визнання ОСОБА_8 винною у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 111-1 КК України, відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі. Станом на час розгляду цього кримінального провадження в суді апеляційної інстанції минув строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 111-1 КК України, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 49 КК України. Відповідно до статті 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження. Судом апеляційної інстанції роз`яснено обвинуваченій, що на момент апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до частини 5 статті 49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених статтями 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених статтями 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу.

Враховуючи, що діяння, передбачене частиною 2 статті 111-1 КК України є кримінальним проступком, положення частини 5 статті 49 КК України не застосовуються. За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, у зв`язку із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності, що обумовлює часткове задоволення апеляційних вимог.

Керуючись статтями 284, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково. Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 03 липня 2024 року скасувати. На підставі пункту 1 частини 1 статті 49 КК України, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 111-1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000571 від 07.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111-1 КК України закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: