№ 1-кс/756/2128/24
У Х В А Л А

іменем України

11 жовтня 2024 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002945, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

17 вересня 2024 року слідчий ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором ОСОБА_4 , подав до Оболонського районного суду м. Києва клопотанням про накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчий зазначає, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002945 від 16.09.2024.

Слідчий вказує, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 16.09.2024, близько 12 год. 00 хв., перебувала біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , де зустрілась з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та почали спілкуватись.

У ході даного спілкування ОСОБА_5 вступила в словесний конфлікт з ОСОБА_6 , який в подальшому переріс у бійку та штовханину.

ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово в результаті словесного конфлікту з ОСОБА_6 , керуючись раптово виниклим умислом, протиправно, з метою нанесення тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, взяла правою рукою з в`язки своїх ключів які мала при собі ніж, та, тримаючи його у правій руці, нанесла один цілеспрямований удар в область черевної порожнини потерпілої ОСОБА_6 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням великого сальника.

Після вчинення злочину ОСОБА_5 покинула місце вчинення кримінального правопорушення та направилась додому за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, ОСОБА_5 було затриманов порядку ст. 208 КПК України та проведено особистий обшук затриманої, під час якого було вилучено: ніж розкладний, який було поміщено до паперового конверту; футболку чорного кольору, яку було поміщено до паперового конверту; лосини чорного кольору, які було поміщено до паперового конверту.

Вилучені речі постановою старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 16.09.2024 визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

17.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та слідів, які залишились на них, та з метою повного та всебічного проведення досудового розслідування, слідчий та прокурор просять накласти арешт на тимчасово вилучене майно (речові докази), а саме на: ніж розкладний, футболку чорного кольору та лосини чорного кольору у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеними речовими доказами.

У судове засідання слідчий, прокурор та власниця майна не з`явились, про час та місце проведення якого, повідомлялись належним чином.

11.10.2024 від слідчого ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримують та просять задовольнити.

Водночас, цього ж дня, до суду надійшла заява власниці майна - ОСОБА_5 , якою остання просить провести розгляд справи у її відсутність.

Ураховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлялися про час та місце розгляду клопотання про арешту майна, однак в судове засідання не з`явилися, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що у ході проведення 16.09.2024 особистого обшуку затриманої, було вилучено майно, яке має безпосереднє відношення до даного кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане майно, яке було вилучено у ОСОБА_5 під час затримання - є тимчасово вилученим майном.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови старшого слідчого від 16.09.2024, майно вилучене під час обшуку затриманої особи 16.09.2024, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002945.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що слідчим та прокурором своїм клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що майно вилучене під час обшуку затриманої особи 16.09.2024, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002945, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що слідчий та прокурор, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернулися з клопотанням про арешт майна.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення особистого обшуку, в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, у затриманої ОСОБА_5 , а саме на: ніж розкладний, футболку чорного кольору та лосини чорного кольору у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеними речовими доказами.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1