УХВАЛА

14 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 243/79/23

провадження № 51-3730ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2024 року стосовно ОСОБА_5 ,а також клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,

встановив:

Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням, ОСОБА_4 після закінчення строку касаційного оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу та клопотання про поновлення цього строку.

Поважність причин пропуску строку скаржник обґрунтовує тим, що копію ухвали Верховного Суду від 30 липня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху працівник Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону отримав 09 серпня 2024 року, а зареєстровано в прокуратурі 09 вересня 2024 року та цього ж дня її передано ОСОБА_4 для усунення недоліків. Крім того, прокурор, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та постанову Верховного Суду від 19 вересня 2023 року справа № 346/4056/22, стверджує, що, повертаючи касаційну скаргу, Суд помилково ототожнив уповноважену особу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, яка отримала ухвалу Верховного Суду від 30 липня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху, з особою, яка її подала, внаслідок чого зроблено помилковий висновок про подання касаційної скарги на усунення недоліків поза межами встановленого строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися зі своїми аргументами та їх обґрунтуванням.

Так, Дніпровський апеляційний суд проголосив оскаржувану прокурором ухвалу 22 травня 2024 року, тому останнім днем подання касаційної скарги до Суду для сторони обвинувачення було 23 серпня 2023 року. Проте прокурор звернувся з цією касаційною скаргою лише 30 вересня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 117 КПК визначено, зокрема, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Наведені скаржником обґрунтування про необхідність поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів Верховного Суду не визнає поважними з огляду на таке.

Суд касаційної інстанції виходить із того, що встановлений процесуальним законом строк три місяці для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами (наприклад, див. ухвали Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 28 лютого 2023 року в справі № 202/6270/18 та від 24 червня 2024 року в справі № 441/1259/22).

Проте клопотання прокурора про поновлення строку касаційного оскарження не містить обґрунтованих підстав для поновлення цього строку.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 20 вересня 2024 року встановлено, що згідно з наявними в матеріалах провадження за скаргою відомостями про вручення поштового відправлення 09 серпня 2024 року уповноважена особа Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону отримала копію ухвали Верховного Суду від 30 липня 2024 року, якою залишено касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без руху. З огляду на зазначене останнім днем подання касаційної скарги на усунення недоліків було 26 серпня 2024 року (ураховуючи, що останній день строку, а саме 24 серпня 2024 року, припав на вихідний).

Однак повторну касаційну скаргу прокурор подав лише 11 вересня 2024 року, тобто поза межами встановленого строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Водночас Суд зауважує, що доводи прокурора ОСОБА_4 стосовно поважності пропуску строку касаційного оскарження зводяться до того, що ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2024 року помилково було повернуто касаційну скаргу, оскільки скаржник не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений строк. Адже, на переконання касатора, Суд неправильно обчислив строк, перебіг якого, за твердженням прокурора, має розпочинатися з моменту отримання документа стороною кримінального провадження, а не органом державної влади.

Крім того, колегія суддів додатково вважає за необхідне зазначити, що приписи ст. 116 КПК визначають обов`язок щодо вчинення процесуальних дій у встановлені цим Кодексом строки.

Наведеними приписами КПК чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників провадження діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку на усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Як зазначав Суд в ухвалі від 20 вересня 2024 року перебіг процесуального строку, встановленого рішенням суду, не може залежати від того, як здійснюється документообіг в установі, адресу якої учасник процесу зазначив для листування. Тому саме дата указана в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення уповноваженій особі органу прокуратури є датою отримання стороною обвинувачення ухвали Суду від 30 липня 2024 року, і з цією датою пов`язується відлік початку перебігу строку, установленого ухвалою. Такий підхід узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема з позицією в постанові від 27 березня 2018 року справа № 521/18730/13-к, ухвалах від 10 травня 2018 року справа № 369/9091/16-к, 28 лютого 2020 року № 159/451/16-к, 10 липня 2020 року справа № 369/732/18.

Необхідно також зазначити, що до обставин цього провадження нерелевантним є посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 19 вересня 2023 року у справі № 346/4056/22, оскільки в цій постанові указано встановлену лише дату отримання слідчим розписок сторони захисту, а розглядуване питання стосувалося звернення до суду з обвинувальним актом.

Водночас у провадженні за скаргою прокурора ОСОБА_4 встановлено та визнається касатором, що 09 серпня 2024 року уповноважена особа Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону отримала копію ухвали Верховного Суду від 30 липня 2024 року, якою залишено касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без руху.

З огляду на зазначене вище Суд повторно звертає увагу прокурора, що перебіг процесуального строку, встановленого рішенням суду, не може залежати від того, як здійснюється документообіг в установі, адресу якої учасник процесу зазначив для листування.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені прокурором підстави для поновлення строку касаційного оскарження не вказують на наявність поважних причин його пропуску, тому клопотання про поновлення цього строку має бути залишено без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Отже, згідно із зазначеними приписами КПК, касаційну скаргу необхідно повернути, оскільки прокурор ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а підстав для поновлення пропущеного строку немає.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Повернути прокурору ОСОБА_4 касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3