СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8242/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, подане в кримінальному провадженні за №0003648 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0003648 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період часу із 07.11.2024 - 12.11.2024, невстановлена особа, з використанням інтернет-ресурсу " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в умовах воєнного стану, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , чим спричинив останній майнової шкоди на загальну суму 306545 грн.

У ході допиту потерпілого ОСОБА_5 встановлено, що 07.11.2024, близько 15 години, її хлопець ОСОБА_6 перебуваючи на роботі в м. Києві, гортаючи оголошення на інтернет-ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » побачив повідомлення з приводу продажу автомобіля марки «Фольцваген Гольф» 2013 року випуску. Цього ж дня, у вечірній час доби, хлопець перебуваючи за місцем проживання, написав у соціальній мережі «Вайбер» цьому продавцеві, та запитав за автомобіль. Продавець представився як ОСОБА_7 та розповів про цей автомобіль, зокрема те, що він та автомобіль знаходяться за кордоном, а саме в Польщі та що він може придбати цей автомобіль та в подальшому передати ОСОБА_6 в Україні. Згодом, вони домовились та ОСОБА_7 повідомив, що для перевірки вказаного автомобіля, йому потрібно було надіслати грошові кошти в сумі 36100 грн. та надав номер картки куди потрібно перевести кошти, а саме № НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_7 попросив ОСОБА_5 надіслати з її картки вказані грошові кошти та остання зі своєї банківської картки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_2 здійснила зазначений переказ. На той момент потерпіла перебувала в торговому центрі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані грошові кошти були переведені 2 платежами на загальну суму 36100 грн. Згодом, ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_6 документи на автомобіль, тому на той момент не було ніяких підозр, що це може бути шахрайство.

Після чого, вони домовились про купівлю вказаного автомобіля та наступного разу спілкувались 08.11.2024. Під час розмови ОСОБА_7 повідомив, про необхідність надіслати йому грошові кошти за розмитнення автомобіля та надавав рахунок, куди потрібно було здійснити переказ грошових коштів, а саме НОМЕР_3 , код отримувача НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , сума переказу 117445 грн. Після чого, ОСОБА_6 попросив потерпілу надіслати зі своєї банківської картки банку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_5 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 117445 грн., що і остання зробила. Після чого, ОСОБА_6 майже кожного дня спілкувався з вищевказаним ОСОБА_9 з приводу автомобіля. Вони домовились про те, що 13.11.2024 вони зустрінуться в сервісному центрі по вул. Туполєва в м. Києві для передачі автомобіля. 12.11.2024 ОСОБА_6 повідомив потеплілій, що ще потрібно надіслати грошові кошти в сумі 153000 грн., це вже кошти за сам автомобіль, що і остання зробила та зі своєї банківської картки банку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_5 переказала на рахунок IBAN: НОМЕР_6 грошові кошти в сумі 153000 грн.

Зранку 13.11.2024, коли хлопець прокинувся та подивився листування з вищевказаним ОСОБА_9 , воно було видалене та на зв`язок більше ніхто не виходив. Таким чином цей ОСОБА_7 ошукав мене і мого хлопця та спричинив мені майнових збитків на загальну суму 306545 грн.

В ході виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України, оперативними працівниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві було встановлено, що мобільний номер телефону НОМЕР_7 ( номер телефону, який використовувався під час листування із потерпілим невідомою особою у соціальній мережі «Вайбер») раніше був зареєстрований за особою: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також встановлено, що мобільний номер телефону НОМЕР_7 був активний з 22.08.2024 по 10.11.2024 та працював в мобільному терміналі з ІМЕІ НОМЕР_8 та ІМЕІ НОМЕР_9 .

Тому станом на теперішній час, з метою встановлення підозрюваних осіб та їх абонентські з`єднання напередодні вчинення злочину та встановлення найчастіших місць перебування, виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів з можливістю їх вилучити, які перебувають у ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , а саме: електронної інформації, щодо абонентів «А» та «Б» мобільного радіоелектронного засобу ІМЕІ: НОМЕР_8 , мобільного радіоелектронного засобу ІМЕІ: НОМЕР_9 , мобільного радіоелектронного засобу з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » НОМЕР_7 , який належить невстановлений особі, тобто щодо дати, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адресу, а також адресу місцеперебування абонента «А» та «Б», зазначених радіоелектронних засобів та абонентських номерів в момент кожного вхідного та вихідного телефонного з`єднання із зазначенням типу з`єднання, ідентифікатора (IMEI та IMSI) та вхідних і вихідних SMS - повідомлень без розкриття їх змісту і інформацію про GPRS-трафік, з урахуванням нульових дзвінків за період часу з 00 год. 00 хв. 01.06.2024 по час здійснення тимчасового з подальшим виготовленням та наданням у електронному вигляді вказаної інформації.

У судове засідання слідчий не з`явився, просив розглянути клопотання за його відсутності.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 163 КПК України розгляд клопотання проходив без участі особи, у володінні якої знаходяться документи, доступ до яких планується отримати органом досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотан ня про тимчасовий доступ до речей і документів, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0003648 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться таку речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Згідно з ч. 5 та 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не виключають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставини, передбачених ч. 5 та 6 ст. 163 КПК України.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, що охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються технічними засобами телекомунікацій, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантуються Конституцією та законами України. Зняття інформації з телекомунікаційних мереж заборонене, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 34 вказаного Закону оператори, провайдери телекомунікацій повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладенні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Інформація про споживача та про телекомунікаційні послуги, що він отримав, може надаватись у випадках і в порядку, визначених законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 зазначеного Закону оператори телекомунікацій зобов`язані зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, встановленому законом.

Як встановлено у судовому засіданні клопотання відповідає вимогам, передбачених ч. 2 ст. 160 КПК України.

Також слідчий суддя дійшов до висновку про те, що слідчий у своєму клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів, довів наявність підстав вважати, що відповідні документи перебувають або можуть перебувати у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 », та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зокрема, встановлення осіб, підозрюваних у вчинені кримінального правопорушення, а також можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Оцінивши потреби досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи осіб, у володінні яких знаходяться речі та документи, та приймаючи до уваги, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, є виправданим, оскільки має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, іншим способом їх встановити неможливо, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 131-132, 159-166, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, подане в кримінальному провадженні за №0003648 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл слідчому СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , та слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні за №0003648, а саме: ОСОБА_11 ,ОСОБА_12 на здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які перебуювать у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за адресою: АДРЕСА_4 , ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_3 , ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , за період з 00 год. 00 хв. 01.06.2024 по 00 год. 00 хв. 19.11.2024, а саме: електронної інформації, щодо абонентів «А» та «Б» мобільного радіоелектронного засобу ІМЕІ: НОМЕР_8 , мобільного радіоелектронного засобу ІМЕІ: НОМЕР_9 , мобільного радіоелектронного засобу з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » НОМЕР_7 , який належить невстановлений особі, тобто щодо дати, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адресу, а також адресу місцеперебування абонента «А» та «Б», зазначених радіоелектронних засобів та абонентських номерів в момент кожного вхідного та вихідного телефонного з`єднання із зазначенням типу з`єднання, ідентифікатора (IMEI та IMSI) та вхідних і вихідних SMS - повідомлень без розкриття їх змісту і інформацію про GPRS-трафік, з урахуванням нульових дзвінків, з урахуванням нульових дзвінків, з можливістю ознайомитися та зробити їх копії на електронний носій інформації.

Строк дії ухвали - два місяці з дня постановлення ухвали.

Відповідно до ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1