НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

06 вересня 2024 року ЄУ № 322/933/24 (Провадження № 1-кп/322/126/24)

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання начальника Мелітопольського відділу спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 (далі прокурор) про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Одеса, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

встановив:

4 червня 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 (відомості в ЄРДР внесені 15.03.2024 за №0002109).

Того ж дня ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області призначено підготовче судове засідання у провадженні.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.07.2024 призначено судовий розгляд провадження, який втім не розпочато з об`єктивних причин.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою до 07.09.2024 (включно) на підставі ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.07.2024.

03.09.2024 на адресу суду надійшло згадане клопотання прокурора.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Обвинувачене не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник з огляду на позицію свого просив ухвалити рішення у вказаному питанню на власний розсуд.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

За правилами ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст.ст.132, 183 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доведення наявності обґрунтованості підозри на теперішній стадії процесу, на переконання суду є неактуальним, оскільки на стадії підготовчого провадження судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПУ України, з чим погодились обидві сторони.

Хоча у клопотанні заявлено існування трьох ризиків, після попереднього вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд встановив наявність тільки одного з них. Прокурором доведено, ризик переховування обвинуваченого від суду, не перестав існувати і не зменшився.

Також в судовому засіданні прокурор навів додаткові доводи на обґрунтування існування ризику вчинення нового кримінального правопорушення, які на відміну від тих, що вказані у клопотання суд вважає переконливими. Зокрема на цей ризик вказує той факт що ОСОБА_4 після залишення військової частини у якій він проходив службу, повернувшись додому скоїв ряд крадіжок за які був засуджений обвинувальним вироком.

З огляду на усвідомлення ОСОБА_4 того, що в разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а застосування положень ст.ст.69, 75 КК України щодо даної категорії правопорушень є неможливим, ризик переховування продовжує бути досить високим. До того ж ОСОБА_4 не має своєї родини і до його мобілізації не був офіційно працевлаштованим, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків і додатково підсилює цей ризик.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Водночас, відповідно до ч.7 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про його особу, вік, стан здоров`я.

Зазначені обставини, наряду із існуванням високого ступеня ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, і меншого ступеня, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, дають підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді застави, не зможе ефективно забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання і при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави не визначає.

Водночас прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів. Втім положеннями ст.197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Вказане клопотання розглядається 06.09.2024 тобто за добу до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого (07.09.2024). Отже за умови продовження строку тримання під вартою на 60 днів, строк дії нинішньої ухвали фактично сплине на день раніше, а тому у вказаному випадку строк тримання під вартою слід продовжити саме на 59 днів, які слід відраховувати від дня закінчення дії попередньої ухвали (з 08.09.2024), а саме до 06.11.2024 (тобто до 24:00 год 05.11.2024).

Керуючись ст.ст.176, 178, 183, 194, 197, 331, 369, 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 24:00 год 5 листопада 2024 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11» МЮУ.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику і уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів, тобто до 05.11.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1