ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1219/24

Провадження № 11-сс/4820/322/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 23 травня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду від 01 серпня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000160 від 23 травня 2024 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, утриманців не має, не працює,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 вересня 2024 року включно.

Визначено розмір застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн, в разі внесення якої, покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у зазначеному кримінальному провадженні;

-не відлучатися з населеного пункту: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання/роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ці зобов`язання у разі внесення застави постановлено застосовувати до підозрюваного до 27 вересня 2024 року.

Строк дії ухвали постановлено рахувати до 27 вересня 2024 року.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Уважав, що слідчий суддя місцевого суду, постановляючи оскаржуване рішення, не взяв до уваги доводи та докази, які істотно могли вплинути на його висновки. У зв`язку з цим рішення суду про обрання такого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а тому ухвала суду є необґрунтованою та незаконною.

Зокрема, наголошував на тому, що органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження достатності підстав вважати, що ОСОБА_7 у один із способів, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, намагатиметься перешкоджати кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя зробив висновок про достатність таких підстав оціночно.

Водночас, посилався на те, що судом не надано належної оцінки, що підозрюваний характеризується за місцем проживання позитивно, має постійне місце реєстрації та проживання.

Окрім того, вказував, що при обранні такого запобіжного заходу як взяття під варту не може враховуватися як ризик той факт, що підозрюваний неодружений, як і не може бути підставою для обрання такого запобіжного заходу те, що він не має утриманців.

Отже, слідчим суддею місцевого суду не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а прокурором не доведено, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 переховуватиметься чи має намір переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню чи є підстави вважати, що буде перешкоджати, або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Обов`язок доказування підстав, зокрема, підстав-ризиків застосування запобіжного заходу, а також, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, покладено на слідчого та прокурора. Якщо вони не виконали вказаний обов`язок, то суд зобов`язаний відмовити в застосуванні запобіжного заходу.

За обставин, указаних у клопотанні, можливим є запобігти наявним ризикам шляхом обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, постановивши рішення про обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взагалі не розглянув можливість застосування інших запобіжних заходів, що є обов`язковим згідно ч.2 ст.8 КПК України, як і не обґрунтував, чому не має можливості обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та часу, отримав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, переніс його до свого фактичного місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до часу їх збуту, а саме: 23 травня 2024 року, 16 липня 2024 року, та 30 липня 2024 року, чим порушив правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

23 травня 2024 року в ОСОБА_7 , який будучи особою, яка офіційно не працевлаштована, без постійного джерела доходу, виник злочинний умисел незаконно збагатитись шляхом продажу наркотичних засобів.

23 травня 2024 року близько 09 год 20 хв біля недіючої ферми в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, з корисливих мотивів, умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме, всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно збув шляхом продажу за 250 грн особі із зміненими анкетними даними « ОСОБА_10 », речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», масою 22,7857 г, який згідно з таблицею І списку №1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року №770, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Крім того, 16 липня 2024 року близько 17 год 20 хв біля домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно збув шляхом продажу за 500 грн особі зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_11 », речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», масою 42,37 г, який згідно з таблицею І списку №1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року №770, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Також 30 липня 2024 року близько 12 год 50 хв біля домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, з корисливих мотивів, умисно, повторно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно збув шляхом продажу за 500 грн особі зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_11 », речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», який згідно з таблицею І списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року №770, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, осіб яких заборонено.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненими повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

30 липня 2024 року о 13 год 00 хв ОСОБА_7 затримано на підставі ст.208 КПК України в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000160 від 23 травня 2024 року за ч.2 ст.307 КК України.

30 липня 2024 року ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про те, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки за вчинений злочин передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі, та, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, цей ризик виходить з кількості вчинених епізодів підозрюваним.

ОСОБА_7 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Крім того, стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею місцевого суду враховано, що ризики є дійсними і вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Урахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання із наведенням в ухвалі мотивів такого рішення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження сторона обвинувачення довела, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями з витягу ЄРДР від 23 травня 2024 року; відомостями з протоколу вилучення придбаного товару від 23 травня 2024 року; висновком експерта від 29 травня 2024 року; відомостями з протоколу вилучення придбаного товару від 16 липня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23 липня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23 липня 2024 року, відомостями з протоколу вилучення придбаного товару від 30 липня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30 липня 2024 року.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для продовження запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків саме для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором у судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Підлягають відхиленню посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки вказане не є беззаперечною підставою відповідно до вимог КПК України для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки вони враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень у провадженні.

За таких обставин, колегія суддів уважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 вересня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3