У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою від 30.10.2024 року,

в с т а н о в и в:

18.11.2024 року до провадження слідчого судді надійшла вищезазначена скарга, у якій ОСОБА_2 просить зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, невідкладно внести відомості про вчинення начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області ОСОБА_3 , його заступником ОСОБА_4 та головою Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого статтями 172, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої 30.10.2024 року заяви про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства.

19.11.2024 року до суду надійшов лист слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , адресований заявниці, яким останній було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою, що надійшла з Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за вх. № Н-5810/п-24 від 30.10.2024 року.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги особі, яка її подала, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що 30.10.2024 року ОСОБА_2 звернулася до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 на заяву про вчинення кримінального правопорушення від 30.10.2024 року ОСОБА_2 було надано відповідь за вих. № 50020-24/15-02-4/Н-5810/п-24 від 08.11.2024 року, зі змісту якої вбачається, що за цією заявою відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ КПК України.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Разом із цим, територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора нормами глави 26 розділу ІІІ КПК України не визначено, а тому при вирішенні цього питання слідчий суддя вважає за необхідне, за аналогією закону, застосувати ті норми КПК України, які регулюють подібні правовідносини. Такою нормою є ч.2 ст. 132 КПК України, яка визначає територіальну підсудність розгляду клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до цієї норми закону зазначені клопотання розглядаються судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

При цьому суд виходить з положень ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно з приписами п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

За правилами ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192 КПК України клопотання під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Виходячи з системного аналізу наведених норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг і клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

При цьому, за змістом положень ст.38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють досудове слідство і дізнання) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Отже, системний аналіз положень п.8 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.38 КПКУкраїни дає підстави дійти висновку, що органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не Державне бюро розслідувань, як правоохоронний орган, а відповідний слідчий підрозділ Державного бюро розслідувань, визначений ч.1 ст.38 КПК України.

Вказана позиція щодо застосування аналогії закону викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16 червня 2016 року за № 223/1650/0/4-16.

Статтею 1 КПК передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

З матеріалів скарги вбачається, що у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 відмовлено слідчим Четвертого слідчий відділ (з дислокацією у м. Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_8 .

Тобто, фактично предметом оскарження заявницею ОСОБА_2 є бездіяльність слідчого саме Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

Зі змісту листа в.о. Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 адресованого Касаційному кримінальному суду у складі Верховного Суду № 153/0/157-21 від 13 квітня 2021 року слідує, що відповідно до ст.9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державн е бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління. З метою ефективного виконання покладених на ДБР завдань з 01.03.2021 року в територіальних управліннях почали діяти слідчі підрозділи із дислокацією у всіх областях України, зокрема Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, знаходиться в м. Суми по вул. Кондратьєва, 98А, 40021, тобто фактично розташований в межах територіальної юрисдикції Зарічного районного суду м. Суми і не перебуває під територіальною юрисдикцією Октябрського районного суду м. Полтави.

Згідно з п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вказана скарга не підлягає розгляду в Октябрському районному суді м. Полтави, так як орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції цього суду, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги особі, яка її подала.

Разом із тим, відповідно до положень ч.7 ст.304 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 9, 38, 304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою від 30.10.2024 року - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що відповідно до ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1