Справа № 355/133/24
Провадження № 1-кп/355/92/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка обвинувальний акт по кримінальному проваджені, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003846 від 03 листопада 2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України у відношенні,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Морозівка, Баришівського району, Київської області, громадянина України, який має середню освіту, ніде не працюючого існуючого на випадкові заробітки, на утриманні неповнолітніх дітей не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового засідання до суду звернувся прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням у якому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 02 листопада 2023 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на залізничній станції «Нова троянда», за адресою: Київська область, Броварський район, село Морозівка, побачив ОСОБА_7 , яка рухалась пішки в напрямку будинку АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник злочинний умисел вчинити напад з метою заволодіння майном останньої для власного збагачення, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілої. Відразу реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків, ОСОБА_4 , почав переслідувати ОСОБА_7 .. Після чого за пагорбом, що знаходиться за координатами: 50,358069, 31,210023 за адресою: Київська область, Броварський район, село Морозівка, підбіг до потерпілої ОСОБА_7 та наніс 1 (один) удар правою рукою в праву сторону обличчя останньої, внаслідок чого потерпіла втратила рівновагу та впала на землю, на трав`яне покриття. В подальшому, з метою недопущенням можливого фізичного опору з боку потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_4 відразу насів зверху на потерпілу та почав продовжувати наносити удари обома руками по її обличчю. Отже ОСОБА_4 подолав можливість потерпілої ОСОБА_7 чинити йому опір, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-лицьова травма по одному синцю лівої та правої параорбітальної ділянок, лівих та правих скроневих та виличних ділянок, садна на обличчі, забійно-рвана рана носа, перелом кісток носу, струс головного мозку, синці на грудях.

Продовжуючи реалізацію свого умислу на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілої, ОСОБА_4 користуючись її безпорадним станом, зірвав шкіряну сумку чорного кольору, належну потерпілій, яка знаходилася на плечі ОСОБА_7 вартістю 1008 грн., в якій були особисті речі останньої, а саме: ключі від будинку, роботи, автомобіля «Volkswagen » та від поштових скриньок, павербанк світло-бежевого кольору, транспортна картка з № НОМЕР_1 , банківська картка «Сенс банк», банківська картка для виплат «ПриватБанк» з № НОМЕР_2 , банківська картка універсальна «ПриватБанк» з номером № НОМЕР_3 , зарплатна картка «ОТР банк» з № НОМЕР_4 , кредитна картка «ОТР банк» з № НОМЕР_5 , грошові кошти у сумі 18 000 гривень та гаманець червоного кольору.

Після чого, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши своїми діями майнової шкоди потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 19 008 гривень.

30 листопада 2023 ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят ) днів строком до 29 січня 2024 року включно.

26 січня 2024 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_4 запобіжний захід був продовжений до 25 березня 2024 року включно.

21 березня 2024 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою був продовжений до 19 травня 2024 року.

15 травня 2024 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою був продовжений до 13 липня 2024 року.

01 липня 2024 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою був продовжений до 29 серпня 2024 року.

Досудовим розслідуванням інкриміновано кримінальне правопорушення обвинуваченому ОСОБА_4 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується 29 серпня 2024 року, ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, є необхідність продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі яких ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати, а саме:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим, під загрозою покарання, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, він зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Окрім цього обвинувачений не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків;

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має істотне значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки на даний момент в ході досудового розслідування не встановлено місцезнаходження викрадених під час вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_7 її майна грошових коштів та сумки чорного кольору;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу, свідків у вказаному проваджені, які надавали викривальні покази щодо нього, оскільки йому відомо їхні місця проживання, роботи, а відтак обвинувачений, перебуваючи на свободі матиме можливість незаконно впливати на них, таким чином перешкоджати повному та об`єктивному проведенню судового розслідування.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , хоч в силу ст.89 КК України раніше не судимим, однак, раніше вчиняв злочини майнового характеру та корисливо-насильницькі злочини, а саме 27.10.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України вироком Бришівського районного суду Київської області до покарання у виді позбавлення волі 3 (три) роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців; 07.12.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком терміном на 2 (два) роки та відносно останнього 13.07.2021 скеровано обвинувальний акт до Баришівського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, що є всі підстави вважати, що останній на шлях виправлення не став та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засідання клопотання підтримав просив його задовольнити, послався на вище означені обставини.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 клопотав про зміну запобіжного заходу на більш м`який, послався, що у обвинуваченого мається захворювання лівого колінного суглобу і він потребує консультації та клінічного огляду, має матір інваліда 3-ї групи та неповнолітню сестру за якої потрібен догляд.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника вказав, що ніякого злочину не скоював, він не винний просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та надала до суду заперечення стосовно яких просила відмовити у задоволенню клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю ризиків передбачених ст.177 К;ПК України та наявності обставин, що передбачені ст.178 КПК України. Своє заперечення обґрунтував тим, що взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом який застосовується лише тоді коли є підстави вважати, що менше суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальні обов`язки і належної поведінки є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу. Запобіжний захід повинен застосовуватися лише у разі крайньої необхідності, якщо неможливо забезпечити належну поведінку. Підстави застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього законних підстав. В даному випадку це не право сторони обвинувачення, а обов`язок доводити належними та допустимими доказами наявність ризиків, при чому такі обставини мають бути щоразу новими. У випадку конкретних фактів та доказів для того щоб продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а і взагалі його застосовувати надане не було, що являється порушенням не тільки національних норм права а й міжнародних. Разом з тим сторона обвинувачення неодноразово вказувала на існування ризиків, які не підтверджуються належними та допустимими доказам а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик має на меті запобігти вчинення дій, які пов`язані з неявкою останнього до суду. Разом з тим такий ризик має бути підтверджений зі сторони обвинувачення доказами такими як розшук підозрюваного(обвинуваченого) до взяття під варту придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна тощо. Такий перелік обставин є не вичерпними та можуть слугувати підставою вважати, що обвинувачений може зникнути з місця свого проживання і поставить під загрозу розгляд справи в розумні строки. Знищення, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення за основу вказаного ризику не надано жодних фактичних даних щодо можливих чи існуючих конкретних дій обвинуваченого ОСОБА_4 що було б направлені на такі дії, Тому на переконання сторони захисту, вказаний ризик на який посилається сторона обвинувачення є сумнівним, надуманим та розцінюється як домисел на даній стадії кримінального провадження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного наданого не було а тому такі твердження є тільки припущеннями з боку обвинувачення. Стосовно незаконного впливу на потерпілого чи свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені слід, що докази стороною обвинувачення не були надані. Ризик на який посилається сторона обвинувачення вчинення кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачений, стороною обвинувачення не надала конкретних доказів реального існування спроби вчинити кримінальні дії і це є припущенням прокурора про те, що такі спроби можуть потенційно виникнути є недостатньо для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу. Тяжкість злочину не є вагомою підставою для тримання особи під вартою. Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не буде виправдане тим, що існують ознаки суспільного інтересу, а тому факт тримання його під вартою буде суперечить Конвенції про захист основоположних прав та свобод людини, практиці Європейського суду з прав людини. Конституції України та іншим законодавчим актам України. У обвинуваченого ОСОБА_4 маються стійкі соціальні зв`язки він має сім`ю, яка складається з матері ОСОБА_8 , батька ОСОБА_9 , сестри ОСОБА_10 .. Крім того мати обвинуваченого перенесла складні хірургічні операції у зв`язку із онкологічним захворюванням і є інвалідом 3-тьої групи, має незадовільне здоров`я та на даний час потребує допомоги, оскільки в силу перенесених операції будь-яка робота чи навіть звичайні побутові справи їй даються досить тяжко, а тому її син зможе забезпечити необхідну допомогу., яка потрібно його матері. За місцем проживання скарг на ОСОБА_4 не надходило, до ув`язнення був працевлаштований на посаді вантажника, крім того в нього маються проблеми з здоров`ям він переніс хірургічну операцію ортопедо-травматологічному центрі Київської області. Перебування обвинуваченого у одній і тій же кімнаті слідчого ізолятора має негативний вплив й на психологічний та емоційний стан.

Вислухав сторони по справі суд дослідив запереченням захисника суд приходить до думки про задоволення клопотання прокурора та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України слід, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як слід з п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема ЄСПЛ від 26.07.2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії» де було зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

З клопотання слід, що двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , закінчується 29 серпня 2024 року.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України які були враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, під загрозою покарання, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, він зможе переховуватись від суду з метою уникнення покарання, окрім цього не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має істотне значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки на даний момент в ході досудового розслідування не встановлено місцезнаходження викрадених під час вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_7 грошових коштів та сумки чорного кольору, належних останній, може незаконно впливати на потерпілу, свідків які надавали викривальні покази щодо нього, оскільки йому відомо їхні місця проживання, роботи, перебуваючи на свободі матиме можливість незаконно впливати на них, таким чином перешкоджати повному та об`єктивному проведенню досудового розслідування. Захворювання матері обвинуваченого, ОСОБА_8 не може впливати на неможливість перебування обвинуваченого під вартою. Доказів про те, що вона потребує догляду сторонньої особи без чого її життєве існування було б під загрозою, надано не було. Про те, що обвинувачений ОСОБА_4 має ще малолітню сестру також не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки не було надано доказів про не можливість її життєвого існування за відсутністю брата.

Керуючись ст.ст. 177,183,194,199,331,372,532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченому ч.4 ст.187 КК України строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на термін 60 діб до 17 жовтня 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 7 днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1