Справа № 367/3899/24
Провадження по справі № 1-кп/367/756/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 18.03.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

17.03.2024 року, приблизно о 19 год. 26 хв. ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки SKODA FABIA реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Нове Шосе біля перехрестя з вул. Києво-Мироцька в м. Буча Київської області, в напрямку м. Київ, в порушення вимог п.п. 2.3 б) д) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.» не будучи уважним, не стеживши за дорожньою обстановкою, не реагуючи на її зміну, внаслідок чого своїми діями створивши загрозу безпеці дорожнього руху та, порушуючи вимоги п. 18.1 ПДР України, згідно з яким: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.», при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував, перетинаючи проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху керованого ОСОБА_5 транспортного засобу, пішохід ОСОБА_4 , проявивши злочинну самовпевненість, не зменшивши швидкість, не зупинившись, щоб дати дорогу пішоходу, здійснив наїзд на останнього. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради». Згідно з висновком судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 мало місце тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці, який утворився від дії тупого предмету, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я. Грубе порушення водієм ОСОБА_5 пункту 18.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, викладеному у вироку суду, визнав та підтвердив фактичні обставини скоєння ним злочину викладеному в обвинувальному акті. Просив суд врахувати при призначенні покарання, що в теперішній час він щиро розкаюється у скоєному, просив суворо не карати та не позбавляти його волі та права керування транспортними засобами. Також зазначив, що завдану матеріальну шкоду він відшкодував частково в добровільному порядку, й надалі також буде добровільно відшкодовувати потерпілому понесені збитки.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого, показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України оскільки він своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального злочину, який відноситься, відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України, до необережних нетяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, пенсіонер, має постійне місце проживання, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також судом враховується думка потерпілого, який повідомив суду, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки останній добровільно відшкодовує завдану шкоду.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальні витрати в дохід держави.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого суд не застосовує.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2024 року на автомобіль марки «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, станом на 27.11.2024 року, судовий розгляд даного кримінального провадження завершений, тому потреби у подальшому обмеженні прав власників майна немає необхідності.

Таким чином, суд, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, вважає за можливе скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2024року по справі № 369/4734/24 провадження № 1-кс/369/1057/24 на речові докази у кримінальному провадженні № 0000841 від 18.03.2024 року, а саме на автомобіль, який знаходяться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 , - автомобіль марки «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 98, 100, 170-173, 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз: № СЕ-19/111-24/18934-ІТ від 03.04.2024 року в сумі 3786 гривень 40 копійок; № СЕ-19/111-24/20459-ІТ від 04.04.2024 року в сумі 3029 гривень 12 копійок, загальна сума яких складає 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 52 копійки.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року по справі № 761/39144/21 провадження № 1-кс/761/21684/2021 та ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2024року по справі № 369/4734/24 провадження № 1-кс/369/1057/24 на речові докази у кримінальному провадженні № 0000841 від 18.03.2024 року, а саме на автомобіль, який знаходяться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 , - автомобіль марки «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 повернути власнику або особі, в користуванні якої перебував автомобіль ОСОБА_5 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні медичну карту стаціонарного хворого № 1749/32 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зберігається в архіві Комунального некомерційного підприємства «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради Київської області», за адресою: 08205, Київська область, Бучанський р-н, м. Ірпінь, вул. Садова 38 залишити власнику.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1