Справа № 306/710/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/33/23, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.11.2022. Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, українка, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , неодружена, непрацююча, раніше судима: 21.02.2019 Свалявським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70, 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки 02 (два) місяці, засуджена:

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 21.02.2019 та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки 03 (три) місяці.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання ухвалено рахувати з моменту затримання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 21.02.2019.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia2, моделі «3310 ТА-1030», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який був у використанні повернуто потерпілому ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

18.04.2021 приблизно о 19 год ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх караність, під приводом зателефонувати, зловживаючи довірою громадянина ОСОБА_8 , заволоділа належним останньому мобільним телефоном марки «Nokia», моделі «3310 ТА-1030», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , бувшим у використанні, в якому знаходилася картка мобільного оператора «Vodafon» № НОМЕР_3 . Згідно з висновком експерта від 23.04.2021 вартість мобільного телефону марки «Nokia»,

-2-

моделі « НОМЕР_4 », бувшого у використанні, становить 600 (шістсот) грн. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

В апеляційній скарзі та доданих до неї доповненнях, обвинувачена просить вирок змінити та пом`якшити їй покарання, призначивши за ч. 2 ст. 190 КК України покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України. Посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано наявність пом`якшуючих обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, а саме те, що вона щиро розкаялась, активно сприяла слідству, заподіяну шкоду відшкодувала. Водночас, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

До початку апеляційного розгляду від захисника-адвоката ОСОБА_9 надійшло письмове клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене ОСОБА_6 .

Апеляційний розгляд проводиться у відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, які належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення судового розгляду не подавали. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, промову прокурора, яка підтримала подане захисником клопотання та просила закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 02 (два) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

-3-

Згідно з частиною 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 вчинила 18.04.2021. Діями ОСОБА_6 було заподіяно потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суку 600 грн.

Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190, 191 КК України, становив 2270 грн (1135?2 = 2270).

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_6 заподіяні матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_8 на суму, меншу ніж 2270 грн, а саме 600 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість викраденого ОСОБА_6 майна шляхом шахрайства становить 600 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2270 грн, апеляційний суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку ч. 2 ст. 190 КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

-4-

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-1 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до п. 1-2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Беручи до уваги те, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим не погіршується становище обвинуваченої, і щодо такого закриття не заперечують сторони кримінального провадження, у тому числі сторона обвинувачення та захисник, яка подала відповідне клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , у зв`язку з декриміналізацією.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.11.2022 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказане узгоджується з висновком та позицією ОП ККС ВС, які містяться у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Оскільки вирок щодо ОСОБА_6 від 14.11.2022 скасовується, то положення ч. 1 ст. 71 КК України не можуть бути застосовані, а тому вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 21.02.2019 щодо ОСОБА_6 , яким останній призначено за ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки 02 (два) місяці, належить виконувати самостійно.

Керуючись ст. 284, 376, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_9 про скасування вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.11.2022 і закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією задовольнити.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.11.2022 щодо ОСОБА_10 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

-5-

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 21.02.2019 щодо ОСОБА_10 виконувати самостійно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді