УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження № 0000081 від 17.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що Красноармійським міськрайонним судом Донецької області розглядався по суті обвинувальний акт у кримінальному № 0000081 від 17.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

ОСОБА_5 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому у ході судового розгляду неодноразово продовжувався. Зокрема ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.07.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці.

В подальшому, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 29.08.2024 2584/0/15-24 змінила територіальну підсудність судових справ на Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Тобто з 2 вересня 2024 року територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області передано до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Однак підготовче засідання у вказаному провадженні не призначено.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території Донецької області функціонує інформаторська мережа, яка організована та створена так званим «заступником начальника Горлівського МГБ ДНР» громадянкою України ОСОБА_6 , яка перебуває на тимчасово окупованій території України та приймає активну участь у бойових діях на боці країни-агресора (рф) та здійснює збір інформації розвідувального характеру з метою подальшого проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Зокрема, до вказаної мережі інформаторів ОСОБА_6 залучила ОСОБА_7 та ряд інших осіб, стосовно яких триває досудове розслідування, а також скеровано обвинувальні акти до суду. При цьому, ОСОБА_7 , будучи уродженцем м. Дзержинськ (на даний час м. Торецьк) Донецької області, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, приймаючи активну участь у бойових діях на боці країни-агресора (рф), підтримуючи родинні та дружні зв`язки з мешканцями вказаного населеного пункту, безпосередньо залучив до збору та передачі інформації ряд осіб, серед яких і ОСОБА_5 .

Так, громадянка України ОСОБА_5 , проживаючи в м. Торецьк Донецької області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, не виконавши своїх обов`язків громадянки України, визначених ст. 17 та ст. 65 Конституції України щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, надала згоду на співпрацю з особами з незаконних збройних формувань, діяльність яких контролюється представниками рф.

На виконання свого злочинного умислу та відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , постійно проживаючи на території м. Торецьк Донецької області, яке на даний час перебуває на лінії бойового зіткнення Збройних Сил України із збройними підрозділами країни-агресора, збирала та в подальшому передавала ОСОБА_7 актуальну на час її надання інформацію щодо переміщення та точного розташування підрозділів та техніки Збройних сил України, розміщених на даному напрямку фронту, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості.

Зокрема, не пізніше 19.07.2022 ОСОБА_5 з використанням власного мобільного терміналу, на якому встановлено додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 під псевдонімом « ОСОБА_8 », надіслала користувачу облікового запису «ІНФОРМАЦІЯ_6» за номером мобільного телефону НОМЕР_2 (telegram id НОМЕР_3), яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мінімум три голосових повідомлення, у якому надала відомості щодо розташування (наявності та відсутності), переміщення особового складу і техніки Збройних сил України, що дислокувались у АДРЕСА_1 в районах ІНФОРМАЦІЯ_3 , «ІНФОРМАЦІЯ_4», « ОСОБА_9 », «ІНФОРМАЦІЯ_5».

В подальшому ОСОБА_7 , за допомогою вказаного мобільного додатку передав зазначену інформацію невстановленій особі з числа незаконних збройних формувань, діяльність яких контролюється представниками рф для коригування та нанесення вогневого ураження по позиціях підрозділів Збройних Сил України.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, в період часу з 27.09.2022 по 21.10.2022, ОСОБА_5 з використанням власного мобільного терміналу, на якому встановлено додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 під псевдонімом « ОСОБА_8 », надсилала користувачу облікового запису «ІНФОРМАЦІЯ_6» за номером мобільного телефону НОМЕР_2 (telegram id НОМЕР_3), яким користується ОСОБА_7 , інформаційні повідомлення різного змісту, щодо розташування (наявності та відсутності) особового складу і техніки Збройних сил України, в тому числі з образливою конотацією щодо жителів України, в яких висловлювала сподівання щодо перемоги російської федерації у агресивній війні проти України, що свідчить про наявність співпраці з представниками іноземної держави.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового слідства доказами, які будуть надані суду на відповідній стадії судового розгляду, зокрема: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом затримання, протоколом обшуку, речовими доказами, на які судом накладено арешт, протоколами огляду речей, документів, висновком судової експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який становить значну суспільну небезпеку, санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

На даний час обставини та ризики зазначені у ст. 177 КПК України, які стали підставою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, зокрема:

-розуміючи суть пред`явленого обвинувачення та сукупність здобутих доказів, які підтверджують її вину, а також тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення, обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

-обвинувачена здійснювала свою протиправну діяльність протягом тривалого часу, що свідчить про наявний обґрунтований ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, слід зважити на військові дії на території України, тому ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду, в тому числі і на окупованих територіях рф, обвинувачена офіційно не працює, не має постійного заробітку, не має міцних соціальних зв`язків, з 2018 року незаконно набула громадянство іншої держави (країни-агресора).

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, продовжують існувати, посилюються в силу об`єктивних обставин на кожній наступній стадії судового розгляду.

Враховуючи вищевказані обставини, сторона обвинувачення приходить до висновку, що відносно ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що забезпечить належне виконання покладених на обвинувачену обов`язків, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час досудового слідства, не зменшились.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив зменшити розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_5 по суті клопотання просила обрати домашній арешт.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000081 від 17.03.2023 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 111 КК України, тобто державна зрада - діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому у ході судового розгляду неодноразово продовжувався. Зокрема ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.07.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання, обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені прокурором до матеріалів клопотання.

В судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винною в інкримінованому кримінальному правопорушенні та у останньої відсутні соціально стримуючі фактори.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення нею інкримінованого злочину, ідеологічні мотиви, тобто свідомо обрана антиукраїнська позиція під час окупації, може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України, у тому числі у співпраці з представниками держави-агресора під час дії воєнного стану в Україні (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачена обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО при ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігти встановленим ризикам, які вказані прокурором та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Красноармійським міськрайонним судом Донецької області розглядався по суті обвинувальний акт у кримінальному № 0000081 від 17.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В подальшому, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 29.08.2024 2584/0/15-24 змінила територіальну підсудність судових справ на Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Таким чином, з 2 вересня 2024 року справи Красноармійського міськрайонного суду Донецької області передано до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Однак в рамках даного провадження підготовче засідання не призначено.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку дії запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Своїми діями ОСОБА_5 показала зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення, розуміючи суспільну небезпеку злочину, в умовах воєнного стану, що свідчить про її підвищену суспільну небезпеку.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, вагомість наявних доказів вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення, характер вчиненого злочину в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною, суспільний резонанс, суд приходить до переконання, що визначена застава в сумі 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченої та виконання нею покладених обов`язків.

Визначення такого розміру застави також узгоджується з практикою ЄСПЛ, якою визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував наявні активи, поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи.

Враховуючи вищевикладене, а також, що обставини на які посилались суди при обранні та продовженні обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти встановленим ризикам, тому доцільно клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 21.11.2024 включно.

Розмір застави в сумі 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, визначений ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, залишити без змін.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя