ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/559/21 Номер провадження 11-кп/814/142/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002031 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотімля Вовчанського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, останній раз 19.05.2014 вироком Котовського міського суду Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 289 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покаранння період попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів, процесуальних витрат, арешту майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

11.12.2020 близько 02 год. 03 хв., ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні станції миття автомобілів за адресою: АДРЕСА_2 , побачив автомобіль марки «Toyota Camry», білого кольору без державних реєстраційних номерних знаків, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 409 052 грн. 75 коп., який на праві власності належить ОСОБА_10 , біля якого знаходився раніше знайомий ОСОБА_11 , який працює на вищевказаній станції та був в той час користувачем вищевказаного автомобіля.

Далі ОСОБА_8 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, із корисливих спонукань, взяв цеглину, підійшов до ОСОБА_11 та два рази вдарив його по голові, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, після чого забрав у нього ключ від автомобіля та незаконно заволодів транспортним засобом, вартістю 409 052 грн. 75 коп.

В апеляційній скарзі захисник із урахуванням доповнень просить змінити вирок, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 3 ст. 289 на ч. 2 ст. 289 КК України та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Визнати висновок експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 22.12.2020 №СЕ-19/121-20/21957-АВ неналежним доказом, оскільки суд не врахував, що на момент вчинення кримінального правопорушення, автомобіль марки «Тойота Кемрі» не був зареєстрований в Україні, а порівнювали з ринковою вартістю автомобілів, зареєстрованих в Україні, тому вартість транспортного засобу безпідставно завищена. Також звертає увагу, що у діях обвинуваченого не було корисної мети, оскільки він сів за кермо автомобіля для поїздки до лікарні.

Крім того, суд при призначенні покарання недостатньо врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини, щире каяття, відсутність претензій у потерпілих та особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, родину, працював до застосування запобіжного заходу, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій є правильними і ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час допиту у суді першої інстанції вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю визнав. Проте зазначив, що потерпілий перший наніс йому тілесні ушкодження.

Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації діяння обвинуваченого з ч. 3 ст. 289 на ч. 2 ст. 289 КК України, спростовуються наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 289 КК України насильством, небезпечним для життя і здоров?я визнається спричинення легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров?я або незначною втратою працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, або смерті, а також інші насильницькі дії, які не спричинили вказаних наслідків, але були небезпечними для життя в момент заподіяння. Це насилля, яке викликало втрату свідомості, стискання шиї, скидання з висоти, або з транспортного засобу, який рухається, застосування спеціальних засобів, зброї тощо.

З наданих ОСОБА_11 показань у місцевому суді вбачається, що саме ОСОБА_8 спричинив йому удари цеглиною по голові, після того як потерпілий заборонив обвинуваченому проникати до салону автомобіля «Toyota Camry». Та після того як потерпілий з пораненою головою вибіг з боксу для здійснення дзвінків у поліцію та швидку допомогу, обвинувачений заволодів транспортним засобом та керуючи ним зник у невідомому напрямку.

Надані потерпілим показання повністю узгоджуються з висновком експерта №09-3606/2020 від 24.12.2020 згідно з яким у ОСОБА_11 виявлені легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров?я, постановою про визнання речовим доказом оптичного диску з записами з камер відеоспостереження від 15.12.2020, протоколом огляду предметів від 15.12.2020, а саме оптичного диску CD-R «verbation» 700 Mb, 80 min, 52x на якому зафіксовано подію кримінального правопорушення, висновками експертів №15-12/1102Дм 2020р. від 26.01.2021, №15-12/1100Дм 2020р., №14-2678-Дм/20 відповідно до яких на білій цеглі, у змивах з підлоги автомийки та рушнику, вилученому з автомобіля знайдені сліди крові, які можуть походити від ОСОБА_11 .

Тому враховуючи викладене вище висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки як незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з насильством, є правильним.

Апеляційні доводи захисника щодо визнання недопустимим доказом висновку судової автотоварознавчої експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 22.12.2020 №СЕ-19/121-20/21957-АВ є безпідставними з огляду на таке.

Вказане експертне дослідження проведено уповноваженою особою, з урахуванням положень ст. 101 та ст. 102 КПК України.

Враховуючи, що автомобіль «Toyota Camry», білого кольору без державних реєстраційних номерних знаків, номер кузова НОМЕР_1 на момент викрадення перебував на території України, потерпілий вказаним транспортним засобом користувався на законних підставах, вчиняв дії щодо його реєстрації на території України, до матеріалів кримінального провадження долучена копія Свідоцтва про реєстрацію права власності на транспортний засіб від 12.12.2020 на ім?я ОСОБА_10 , висновок експерта про визначення ринкової вартості автомобіля на території України з огляду на вартість аналогічних транспортних засобів, зареєстрованих на території України, зроблений з урахуванням положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції та Фондом державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, є правильним.

Крім того, всупереч апеляційним вимогам захисника для кваліфікації діяння за ст. 289 КК України не потрібен корисливий мотив, оскільки кримінальне правопорушення може вчинюватися з будь-якою метою або мотивом.

Аналізуючи наявні у матеріалах кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 289 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; відсутність претензій у потерпілого; обставину, що пом?якшує покарання, а саме щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують.

Тому місцевий суд, з урахуванням обставин, у тому числі зазначених у апеляційній скарзі захисника, правильно призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 289 КК України, в межах санкції статті, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав для призначення більш м?якого покарання, про що просить у своїй апеляційній скарзі захисник, відсутні.

Враховуючи викладене, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_12 Нізельковська

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4