У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона подання відділу №26 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

в с т а н о в и в:

28.06.2024 до Херсонського міського суду Херсонської області надійшло подання начальника відділу №26 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (далі Центр пробації) про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначеного вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 04.11.2021, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На обґрунтування подання зазначено, що 17.12.2021 до Центру пробації відносно ОСОБА_4 надійшли на виконання розпорядження та вирок Білозерського районного суду Херсонської області. Згідно матеріалів особової справи засуджений не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт так як на момент отримання вироку до ОСОБА_4 було застосовано міру запобіжного заходу згідно ухвали Херсонського міського суду від 30.11.2021 цілодобовий домашній арешт за кримінальним провадженням №0001953 від 25.10.2021 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України. Ухвалою Херсонського міського суду від 25.01.2022 запобіжний захід продовжено до 25.03.2022.

З 24.02.2022 інформація про місце знаходження засудженого була відсутня. Розпочато проведення першочергових розшукових заходів. Встановити місце знаходження засудженого не вдалося. 24.03.2023 до Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 29.05.2023 з органів поліції надійшла інформація щодо встановлення місця перебування ОСОБА_4 , а саме, відповідно до рапорту ОСОБА_4 25.10.2022 виїхав за кордон через тимчасово окупований АР Крим і перебуває в Латвії, м. Рига, де проживає з рідною сестрою та її дітьми.

Згідно інформації УІАП в Кіровоградській області, ДІ МВС України, УІАП ГУНП в Херсонській області, ОСК МВД України від 10.05.2024 до кримінальної відповідальності після винесення вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 04.11.2021 та набрання ним законної сили 07.12.2021 до кримінальної відповідальності не притягувався, нового кримінального павпорушен не вчинив. Враховуючи те, що на даний час закінчилися строки давності виконання обвинувального вироку, просить вирішити питання про звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_4 у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник Центру пробації в судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення судового засідання без її участі, подання підтримала, просила задовольнити. Засуджений ОСОБА_4 для участі в судовому розгляді не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав. Прокурор під час судового розгляду не заперечував проти задоволення подання Центру пробації.

Оскільки відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за відсутності учасників, які не з`явились.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали долучені до подання, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 04.11.2021 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 07.12.2021 та був отриманий для виконання Центром пробації 17.12.2021, про що свідчить розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Згідно доповідної записки фахівця Суворовського районного відділу ДУ філії «Центр пробації» в Херсонській області від 05.01.2022 вбачається, що від засудженого ОСОБА_4 05.01.2022 надійшов телефонний дзвінок, в якому повідомив про отримання виклику до органу пробації на 05.01.2022 для постановки на облік, але прибути на має змоги, оскільки знаходиться на цілодобовому домашньому арешті. З відповіді Херсонської окружної прокуратури від 25.01.2022 №55-776 вих-22 вбачається, що відносно ОСОБА_4 14.12.2021 направлено до Херсонського міського суду Херсонської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001953 від 25.10.2021 та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

24.03.2023 №29/30/21/181-2023 Центром пробації на адресу Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області направлено подання для проведення подальших розшукових заходів відносно ОСОБА_4 , на виконання якого СДОП ВП Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області направлено рапорт, з якого вбачається, що ОСОБА_4 25.10.2022 виїхав за кордон через тимчасово окуповану територію АР Крим та перебуває в Латвії, м. Рига, де проживає разом з рідною сестрою та дітьми.

За інформацією ОСК МВС України, впродовж іспитового строку та станом на 11.04.2024 ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Оцінюючи вищезазначені матеріали, суд враховує наступне.

Покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу. Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації (ч. ч. 1-3 ст. 36 КВК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КВК України засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані: додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці; працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. Поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

За порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, а також порушення громадського порядку, за яке засудженого було притягнуто до адміністративної відповідальності, до нього уповноваженим органом з питань пробації може бути застосоване застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Стосовно особи, яка ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали правоохоронним органам для відповідного реагування для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України (ч. ч. 1, 2 ст. 40 КВК України).

Особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, а саме: два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України).

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються (ч. 3 ст. 80 КК України).

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 4 ст. 80 КК України).

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 24.12.2015 (справа №5-324кс15) правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі ст. ст. 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на це неприбуття для відбування покарання у виді громадських робіт саме по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Існування в Кримінальному кодексі України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Враховуючи той факт, що станом на 04.11.2023 закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 04.11.2021, факт ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлений вироком суду, хоча на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області і перебуває кримінальне провадження №0001953 від 25.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України, проте інкриміновані в його рамках протиправні дії були вчинені до ухвалення вищезазначеного вироку, що свідчить про те, що останнє строків давності виконання обвинувального вироку не переривало, а тому суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. ст. 36-40 КВК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Подання відділу №26 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 04.11.2021.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_5