ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0003703, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, із вищою освітою, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 242 240 грн.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 окремі обов`язки, які передбачені п. 1-3, ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали до 16. год. 00 хв. 02 грудня 2024 року .

На вказане рішення слідчого суду захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.10.2024 р. про обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою із непомірною заставою та ухвалити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або застави у значно меншому розмірі.

ЄУНС : 725/1017/24

НП:11-сс/822/326/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: в порядку ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання недостатньо було проведено аналіз усіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Звертає увагу і на те, що його підзахисному вже було обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у кримінальному провадженні №000671 від.10.02.2024 р.

Проте, прокурор, після проведеного обшуку у його підзахисного, виділив матеріали в окреме провадження та повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Також, на думку апелянта, при обранні найсуворішого запобіжного заходу його підзахисному не було враховано особу підозрюваного, позитивні характеристики, відсутність матеріальної шкоди та потерпілих.

Вважає, що визначена слідчим суддею застава є занадто великою та неспівмірною для підозрюваного, що є порушенням вимог ст.182 КПК України.

Вказує, що більш м`який запобіжний захід відповідатиме особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, позицію захисника, який підтримав апеляційну скаргу повністю та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення слідчого судді суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається із наданих в апеляційний суд матеріалів провадження, СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003703 від 11.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яким 25.10.2024р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у його вчиненні.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_7 , всупереч вимогам Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (далі Положення), у невстановлені під час досудового розслідування час, але не пізніше 30.07.2024, місці та спосіб, придбав бойові припаси та вибухову речовину, які зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

30.07.2024 року у ході проведення санкціонованого обшуку за місцем його проживання, було виявлено та вилучено: - 60 патронів калібру 7,62?39; - 16 патронів калібру 9 мм; - 181 патрон з маркувальними позначеннями: «WMA 19» (120 патронів), «LC 21» (20 патронів), «LC 18» (41 патрон), калібру 5,56х45; - 47 патронів з маркувальними позначеннями: «DAG 11 С 1255», калібру 5,56х45; - 30 патронів з маркувальними позначеннями: «LC 20», калібру 5,56?45; - 90 патронів з маркувальними позначеннями: «3 89» (2 патрона), «3 82» (45 патрона), «3 88» (5 патронів), «3 86» (1 патрон), «17 88» (2 патрона), «17 89» (1патрон), «17 90» (1 патрон), «270 79» (16 патронів), «270 89» (12 патронів), «270 83» (4 патрона), «60 80» (1 патрон), калібру 5,45?39; - 30 патронів з маркувальними позначеннями: «270 92», калібру 5,45х39; - 30 патронів з маркувальними позначеннями: «17 00» (12 патронів), « 05» (16 патронів), «3 82» (2 патрона), калібру 5,45?39; - сипучу речовину, яка відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/126-24/11126 від 17.10.2024, є нітроцелюлозним порохом, яка являється вибуховою речовиною 220,3 грама.

25.10.2024р. слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , яке того ж дня ухвалою слідчого судді було задоволено.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані повністю.

Як вбачається з апеляційної скарги захисником не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то останні є такими, що знайшли своє підтвердження.

Апеляційним суд погоджується із висновками слідчого судді про існування ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Оцінюючи існування вказаного ризику, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на усі обставини кримінального правопорушення.

Отже, існування вказаних ризиків у сукупності з даними про особу підозрюваного, який хоч і є особою раніше не судимою, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у період дії на території України воєнного стану, у сфері проти громадської безпеки, вказують на наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, жоден більш м`який запобіжний захід на даний момент не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на даному етапі кримінального провадження є виправданим.

Посилання сторони захисту на характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_7 враховані апеляційним судом, проте, на переконання колегії суддів, такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про обґрунтованість висунутої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Твердження захисника про те, що у іншому кримінальному провадженні до ОСОБА_7 було застосовано аналогічний запобіжний захід з аналогічним альтернативним запобіжним заходом, а тому застосування такого ж запобіжного заходу у рамках даного провадження є безпідставним, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки КПК України не заборонено застосування однакового запобіжного заходу у різних кримінальних провадження щодо неоднакових обставин, однак щодо однієї і тієї ж особи.

Що стосується розміру застави, то такий визначено у відповідності до ст.182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, тяжкості вчинення даного кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді місцевого суду про те, що саме такий розмір застави, здатен забезпечити виконання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.

На думку колегії суддів, вказаний розмір застави не є непомірним для підозрюваного, жодним чином не порушує його права, та є достатнім і необхідним для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків на даному етапі досудового розслідування.

За таких обставин, підстав для скасування рішення слідчого судді немає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.177, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3