Справа № 336/7239/22
Провадження № 1-кп/331/245/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 02.07.2021 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурвка, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 408 КК України та ч. 1 ст. 111 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

1.1. Відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст. 1, 3, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ОСОБА_5 , як військовослужбовець зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

23.03.2014 Радою національної безпеки і оборони України прийняте рішення «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіка Крим та міста Севастополя в інші регіони України» , яке було ведене в дію Указом Президента України від 24.03.2014.

Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 06.05.2014 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» строк прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначено до 12.05.2014.

У березні 2014 року під час загального шикування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на якому був присутній ОСОБА_5 , було доведено наказ начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України «Про організацію діяльності військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду у місцях тимчасової дислокації». Відповідно до цього наказу, необхідно було здійснити перебазування ІНФОРМАЦІЯ_2 з території Автономної Республіка Крим до місця тимчасово базування м. Запоріжжя.

Разом із тим, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, а саме старшим інженером-випробувачем відділення наукових досліджень і випробувань систем обробки інформації відділу наукових досліджень і випробувань інформаційно-вимірювальних систем та метрологічного забезпечення випробувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), в порушення вимог Конституції України, вимог ст. 9, 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст. 1, 3, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, упродовж квітня-травня 2014 року не виконав наказ начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 «Про організацію діяльності військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду у місцях тимчасової дислокації», відповідно до якого необхідно було здійснити перебазування ІНФОРМАЦІЯ_2 з території Автономної Республіки Крим до місця тимчасового базування м. Запоріжжя та залишився на території тимчасово окупованої Російською Федерацією Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та подав письмовий рапорт на ім`я окупаційного командування збройних сил Російської Федерації, щодо виявленого ним бажання проходити службу в лавах збройних сил Російської Федерації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості України , ОСОБА_5 приблизно у грудні 2014 , більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не вдалось за можливе, прийняв військову присягу на вірність Російській Федерації, почав проходити військову службу в підрозділі Збройних Сил Російської федерації « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де і проходить службу по теперішній час, чим надав допомогу представникам іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України з метою зміцнення то посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, що призвело до забезпечення належного функціонування незаконно створених військових формувань та посилення заходів тимчасової окупації півострова.

1.2. Крім того, відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 37, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст. 1, 3, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ОСОБА_5 , як військовослужбовець зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддану служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

23.03.2014 Радою національної безпеки і оборони України прийняте рішення «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіка Крим та міста Севастополя в інші регіони України» , яке було ведене в дію Указом Президента України від 24.03.2014.

Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 06.05.2014 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» строк прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначено до 12.05.2014.

У березні 2014 року під час загального шикування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на якому був присутній ОСОБА_5 , було доведено наказ начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України «Про організацію діяльності військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду у місцях тимчасової дислокації». Відповідно до цього наказу, необхідно було здійснити перебазування ІНФОРМАЦІЯ_2 з території Автономної Республіка Крим до місця тимчасово базування м. Запоріжжя.

Разом із тим, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, а саме старшим інженером-випробувачем відділення наукових досліджень і випробувань систем обробки інформації відділу наукових досліджень і випробувань інформаційно-вимірювальних систем та метрологічного забезпечення випробувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), в порушення вимог Конституції України, вимог ст. 9, 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст. 1, 3, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, упродовж квітня-травня 2014 не виконав наказ начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 «Про організацію діяльності військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду у місцях тимчасової дислокації», відповідно до якого необхідно було здійснити перебазування ІНФОРМАЦІЯ_2 з території Автономної Республіки Крим до місця тимчасового базування м. Запоріжжя та залишився на території тимчасово окупованої Російською Федерацією Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та подав письмовий рапорт на ім`я окупаційного командування Збройних Сил Російської Федерації, щодо виявленого ним бажання проходити службу в лавах збройних сил Російської Федерації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості України , ОСОБА_5 приблизно у грудні 2014 , більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не вдалось за можливе, прийняв військову присягу на вірність Російській Федерації, почав проходити військову службу в підрозділі Збройних Сил Російської федерації « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та не теперішній час на материкову частину України не повернувся.

ІІ. Підстави для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia)

Судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 здійснювався у порядку спеціального судового провадження на підставі ухвали суду від 19.12.2023 за відсутності обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово викликався до суду за місцем свого проживання, шляхом направлення повістки за адресою реєстрації, яка зазначена у обвинувальному акті ( АДРЕСА_2 ), через засоби масової інформації шляхом опублікування повісток про виклик у газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) від 04.10.2023; № 221 (7619) від 03.11.2023, № 234 (7632) від 22.11.2023, №262 (7660) від 30.12.2023, №56 (7716) від 16.032024, № 107 (7767) від 25.05.2024, №124 (7784) від 19.06.2024, а також шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Крім того, повістка про виклик обвинуваченого вручалась особисто його захиснику ОСОБА_4 .

Жодного разу обвинувачений ОСОБА_5 до суду не прибув, заяв про неможливість взяти участь у судовому розгляді суду не подав, письмових пояснень із повідомленням поважності причин своєї неявки до суду не надіслав, що свідчить про його небажання скористатися передбаченим діючим КПК України правами обвинуваченого.

Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника ОСОБА_4 яка реально була забезпечена державою.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Також під час вирішення питання про здійснення судового розгляду in absentia враховані наступні письмові докази:

Згідно відповіді в.о. начальника Головного центра обробки спеціалізованої інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 , відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим ОСОБА_5 в базі даних не виявлено;

Листом тво начальника першого відділу 8 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України ОСОБА_7 від 20.10.2022, слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі повідомлено, що за наявними даними в березні 2014, під час незаконної анексії Автономної Республіки Крим російською федерацією, ОСОБА_5 умисно не виконав наказ вищого командування держави та ЗС України про виведення особового складу, техніки та озброєння військової частини НОМЕР_1 на територію материкової України й залишився на тимчасово окупованій території Автономно Республіки Крим. На даний час ОСОБА_5 проживає та проходить військову службу у лавах збройних сил російської федерації на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим. Разом з цим, наявна в Адміністрації державної прикордонної служби країни інформація вказує на відсутність перетинів державного кордону України та ліній розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями й тимчасово окупованою територією АР Крим, ОСОБА_5 ;

Разом з тим, положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними в Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

У судових дебатах захисник вказав про відсутність беззаперечних доказів вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів, оскільки допитані у судовому засіданні свідки не були безпосередніми учасниками подій (а саме прийняття обвинуваченим присяги), факт прийняття присяги підтверджується лише відеозаписом із мережі .

Також у судових дебатах захисник просив закрити кримінальне провадження за обвинуваченням у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, визначених ст. 49 КК України.

ІV. Докази досліджені на підтвердження встановлених судом обставин.

4.1. У судовому засіданні дослідженні письмові докази, надані стороною обвинувачення.

Судом досліджені письмові докази щодо початку проведення досудового розслідування та реєстрації кримінального провадження: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 02.07.2021, про внесення відомостей за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 111 КК України; та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 02.07.2021, про внесення відомостей за попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 408 КК України;

Згідно постанови слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 від 08 лютого 2022, змінено кваліфікацією кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000160 від 22.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України з ч. 3 ст. 408 КК України на ч. 1 ст. 408 КК України;

Постановою начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 від 22.02.2022 матеріали кримінальних проваджень №0000126 від 02.07.2021 за ч. 1 ст. 111 КК України та №0000160 від 22.07.2022 за ч. 1 ст. 408 КК України об`єднано в одне провадження під №0000126;

Підставою для реєстрації кримінального провадження стало повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, 1 відділом 8 управління Департаменту військової контррозвідки СБУ, згідно якого березні 2014 року під час незаконної анексії Автономної Республіки Крим російською федерацією ОСОБА_9 умисно не виконав наказ вищого командування держави та ЗС України про виведення особового складу, техніки та озброєння частини на територію материкової України, порушив Присягу Україні На даний час ОСОБА_9 проходить військову службу в лавах збройних сил російської федерації на тимчасово окупованій території України, в « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( АДРЕСА_3 ) та надає сприяння, шляхом організації, проведенні й участі у проведенні випробувань новітніх зразків озброєння та військової техніки за потребою збройних сил російської федерації. (№17/8/1-1743нт від 11.05.2021).

Заперечень щодо початку та підстав проведення досудового розслідування від учасників кримінального провадження не надходило.

Також у судовому засіданні досліджені письмові докази добуті під час досудового розслідування:

У судовому засіданні досліджений відеозапис із сайту «YOUTUBE» в мережі Інтернет за ідентифікатором « ОСОБА_10 », який розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Змістом даного відео є прийняття військової присяги на вірність Російській Федерації військовослужбовцями Збройних Сил України та зарахування їх на військову службу в « ІНФОРМАЦІЯ_3 », дислокованого на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим. На відеоряді зображено аеродром « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розташований на тимчасово окупованій території військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( АДРЕСА_3 ), де урочисто винесено та встановлено державний прапор російської федерації. Усі військовослужбовці вдягнені у військову форму російської федерації, синього (для льотного складу) та зеленого камуфляжного забарвлення. Із знаками розрізнення (погонами) російського зразка та спеціалізованими шевронами частини на правому рукаві курток й шевронами на лівому рукаві курток з прапором російської федерації і знаком, тотожним з державним гербом російської федерації, адаптованим під емблему ВВС РФ. На території аеродрому знаходяться командування ВВС РФ в особі генерал-майора збройних сил російської федерації ( установчі дані відсутні), представники окупаційної адміністрації РФ в Криму, військові пенсіонери, духовенство та колишні військовослужбовці Збройних Сил України. Зокрема, під час проведення урочистих заходів військову присягу на вірність російській федерації приймали:…підполковник ОСОБА_5 (на 10 хв. 34 СЕК)…цими особами є колишні військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_4 ), на даний час Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки (військова частина НОМЕР_4 АДРЕСА_5 ). До акту огляду доданий диск із відеозаписом та скрін-шоти;

У судовому засіданні досліджений відеозапис сайту «YOUTUBE» в мережі Інтернет за ідентифікатором «присяга ПРЕДАТЕЛЕЙ», який розміщений за посиланням «http://youtu.be/eM3uCST62EU». У період часу з 10 хвилин 25 сек. до 11 хвилин 24 СЕК особа, яка проводить присягу викликає до себе підполковника ОСОБА_5 .. після, ОСОБА_5 підходить до особи чоловічої статі, яка його викликала, віддає честь останньому, та між ними відбувається наступний діалог:

ОСОБА_5 : Товарищ полковник, подполковник ОСОБА_11 для принятия воинской присяги прибыл

О: Военную присягу принять

ОСОБА_5 : Есть

Після цього особа передає ОСОБА_5 папку для документів. Після ОСОБА_5 зачитує текст присяги наступного змісту: «Присягаю на верность своему отечеству, российской федерации. Клянусь свято соблюдать Конституцию российской федерации, строго выполнят требование воинских уставов, приказом командиров и начальников. Клянусь достойно исполнять воинский долг, мужественно защищать свободу, независимость и конституционный строй россии, народ и отечество». Зачитавши текст присяги, ОСОБА_5 віддає честь особі, яка його викликала та між ними відбувається наступний діалог:

ОСОБА_5 : Товариш полковник, подполковник ОСОБА_11 военную присягу принял

О.: поздравляю

Після чого вищевказані особи тиснуть один одному руки та ОСОБА_5 говорить: «Служу российской федерации». Далі, особа яка викликала ОСОБА_5 говорить: «Рассписывайтесь», після чого ОСОБА_5 бере ручку та щось пише на листі паперу, який лежить на столі навпроти нього. Далі, особа яка викликала ОСОБА_5 говорить: «Встать в строй», на що ОСОБА_5 віддає честь та говорить: «Есть», розвертається та прямує в напрямку строю.

Також, старшим оперуповноваженим на особливо важливих об`єктах 1 відділу 8 управління ДВКР СБ України ОСОБА_12 за участю свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , було оглянуто сайт «YOUTUBE» в мережі Інтернет. Оглянуто відеозапис за посиланням «http://youtu.be/eM3uCST62EU», свідками відмічено, що змістом даного відео є прийняття військової присяги на вірність російській федерації колишніми військовослужбовцями Збройних Сил України та зарахування їх на військову службу в « ІНФОРМАЦІЯ_3 , дислокованого на тимчасово окупованій території автономної Республіки Крим. Свідки помітили, що під час проведення урочистих заходів військову присягу на вірність російській федерації приймає підполковник ОСОБА_5 ( на 10 хв. 25 сек. 11 хв. 24 сек.). Свідки повідомили, що вказана особа є колишнім військовослужбовцем на той час ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), на даний час Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки ( військова частина НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ). В подальшому, в адресній стрічці пошукової системи «GOOGLE», після чого в пошуковому вікні даного сайту введено далі за критерієм пошуку « ОСОБА_17 »,, « НОМЕР_1 ОСОБА_18 », «глиц феодосия», «присяга предателей». Також оглянуте посилання « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Свідками відмічено, що змістом даного посилання є сайт «Центр исследования признаков преступлений против национальной безопасности Украины, мира, безопасности человечества и международного правопорядка « ОСОБА_19 ». В матеріалах посилання зображений підполковник ОСОБА_5 , відмічені деякі його установчі дані. Свідки ідентично повідомили, що вказана особа є військовослужбовцем, на той час Державного науково-випробувального центру Збройних Сил України, на даний час Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки. До протоколу огляду додано фото таблицю із зображенням ОСОБА_5 , а також скрін-шоту із сайту «Миротворець» з диском в якості додатку;

У судовому засіданні досліджено особову справу ОСОБА_5 з його фотознімком, якого позбавлено військового звання в дисциплінарному порядку. В особовій справі наявні послужний список, згідно якого 26.09.2013 ОСОБА_5 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_8 на посаді заступник начальника центру ( з інженерно-авіаційної служби) начальник служби інженерно-авіаційної служби, ВОС 4610002; автобіографії та атестаційний матеріал на обвинуваченого. Згідно матеріалів, ОСОБА_5 прийняв присягу на вірність народу України 10.03.1992 року. До лав Збройних сил України зарахований 01.08.1987 наказом МОУ від 09.11.1992 року №01270

Згідно Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 03.04.2015 №160 колишнього підполковника ОСОБА_5 відповідно до ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимоги ч. 8 цієї статті військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває у розпорядженні першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас за п. «ж» ( у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 21.03.2015. На підставі вищезгаданого Витягу, ОСОБА_5 направлено на військовий облік до Дніпровського районного у м. Києві військового комісаріату;

4.2. Також у судовому засіданні були допитані свідки обвинувачення, а саме:

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проходить службу в НОМЕР_5 в АДРЕСА_5 , на посаді начальника управління.

Свідок вказав, що проходив разом з ОСОБА_5 службу у ВЧ НОМЕР_1 , де ОСОБА_5 проходив службу на посаді заступника командира з інженерно-авіаційної служби. Всім військовослужбовцям було доведено наказ командира військової частини щодо виїзду на підконтрольну материкову територію України з терміном для виїзду у 3-4 місяці, до червня 2024 року, коли всі повинні були виїхати. Після спливу терміну, було складено списки тих, хто не приїхав на підконтрольну материкову територію України. При виході з АР Крим ОСОБА_5 залишився. На думку свідка, це рішення ОСОБА_5 було добровільним. Також свідок повідомив, що в 2014 -2015 роках йому відомо, що ОСОБА_5 проходив військову службу в тій же частині РФ, яка сформувалась на базі їх військової частини.

Під час перегляду у судовому засіданні відеозапису сайту «YOUTUBE» в мережі Інтернет за ідентифікатором « ОСОБА_10 », який розміщений за посиланням «http://youtu.be/eM3uCST62EU», підтвердив, що на відеозаписі зафіксовано обвинуваченого, який приймає присягу на території військової частини у АРК

Також допитаний свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проходить службу в НОМЕР_5 в м. Черкаси на посаді провідного наукового співробітника.

Свідок пояснив, що з ОСОБА_5 він проходив службу в ВЧ НОМЕР_1 , яка базувалась в АР Крим, на посаді помічника головного інженера полігонних досліджень. Свідку відомо, що обвинувачений не виконав наказ командира частина на передислокацію на материкову територію України, спочатку до м. Запоріжжя, а потім до м. Чернігів. Наказ доводив командир частини ОСОБА_21 приблизно в двадцятих числах березня 2014 року до всього особового складу. Відповідно до наказу, всі повинні були з 22.03.2014 року виходити з АР Крим на підконтрольну материкову територію України. ОСОБА_5 наказ не виконав та залишився в АР Крим, його не було ані в м. Запоріжжя, ані в м. Чернігові. Також ОСОБА_14 повідомив, що з 2014 року ОСОБА_5 служить в збройних силах РФ, чим займається зараз, свідку невідомо. Зазначив, що бачив відеозапис, де ОСОБА_5 приймав присягу військовослужбовця РФ, та відеозапис, на якому обвинувачений виступав із подякою владі РФ,за прийняття їх на службу до РФ. Вказав, що ОСОБА_5 діяв добровільно, без примусу залишився в АР Крим.

Під час перегляду у судовому засіданні відеозапису сайту «YOUTUBE» в мережі Інтернет за ідентифікатором « ОСОБА_10 », який розміщений за посиланням «http://youtu.be/eM3uCST62EU», підтвердив, що на відеозаписі зафіксовано обвинуваченого, який приймає присягу на території військової частини у АРК

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , проходить службу в ВЧ НОМЕР_6 в м. Черкаси на посаді начальника науково-дослідного відділу.

Свідок вказав, що він разом із ОСОБА_5 проходив військову службу в ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 в 2014 році. Наказ щодо зміни дислокації військової частини та переміщення особового складу у зв`язку із окупацією АР Крим, було доведено усьому особовому складу. Всі, хто хотів виїхати це зробили, ніхто нікого не затримував, людей забирали автобусами. Після визначеного строку виїзду, співробітники та їх сім`ї виїжджали.

Під час перегляду у судовому засіданні відеозапису сайту «YOUTUBE» в мережі Інтернет за ідентифікатором « ОСОБА_10 », який розміщений за посиланням «http://youtu.be/eM3uCST62EU», підтвердив, що на відеозаписі зафіксовано обвинуваченого, який приймає присягу на території військової частини у АРК

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , проходить службу в ВЧ НОМЕР_6 в м. Черкаси на посаді начальника комплексу.

Свідок повідомив, що ОСОБА_5 разом із ним проходив службу в м. Феодосія в ВЧ НОМЕР_1 . Накази щодо виїзду, а також розпорядження Президента України щодо виїзду до 12.05.2014 всіх військовослужбовців з АР Крим на материкову частину території України доводились в лютому 2014 року всьому особовому складу. Ті, хто хотів виїхати безперешкодно виїхали, а ті, хто залишився, той добровільно зробив свій вибір щодо зради країни та вступу до лав збройних сил РФ. Також свідок вказав, що йому відомо про те, що військовослужбовцям, які залишилися на території АРК, пропонували вступити на службу в збройних силах РФ, а тим хто виїхав, пропонували повернутися до АР Крим в серпні місяці, перед цим звільнившись з ЗСУ.

Під час перегляду у судовому засіданні відеозапису сайту «YOUTUBE» в мережі Інтернет за ідентифікатором « ОСОБА_10 », який розміщений за посиланням «http://youtu.be/eM3uCST62EU», підтвердив, що на відеозаписі зафіксовано обвинуваченого, який приймає присягу на території військової частини у

НОМЕР_7 . Фактичні обставини, які суд визнає загально відомими і такими, що не потребуються доказування в межах даного провадження.

Тимчасова окупація з боку РФ частини території України АР Крим,яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року, а також анексія з боку РФ цієї частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України в АР Крим, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення злочинів, внаслідок яких були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доведення.

Так, постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту ЗС РФ, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

11 березня 2014 року постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від14березня 2014року № 296/2014 дія цієї постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2014 року № 3-рп/2014 визнана неконституційною.

18 березня 2014 року представниками розпущеної постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014року №891-VII«Верховної Ради АР Крим» підписаний «Договір» між РФ та «Республікою Крим» про прийняття до РФ «Республіки Крим» та утворення у складі РФ нових суб`єктів, який вже 19 березня рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20 березня 2014 року його ратифікувала більшістю голосів Держдума РФ, а 21 березня 2014 року Рада Федерації Федеральних Зборів РФ, відтак цей «Договір» набрав чинності 21 березня 2014 року.

21 березня 2014 року прийнятий Закон РФ № 6-ФКЗ (т. 3 а. 174-211), яким прийнято до РФ «Республіку Крим» та утворені в складі РФ нові суб`єкти. «Республіка Крим» вважається прийнятою до РФ з дати підписання «Договору» (ст. 1 Закону РФ № 6-ФКЗ).

Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Крім того, Верховною Радою України 21 квітня 2015 року прийнято Постанову № 337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України (т. 3 а. 164-171).

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку РФ внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання її анексії.

23.03.2014 Радою національної безпеки і оборони України прийняте рішення «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіка Крим та міста Севастополя в інші регіони України» , яке було ведене в дію Указом Президента України від 24.03.2014.

Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 06.05.2014 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» строк прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначено до 12.05.2014.

VI. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

6.1. за ч. 1 ст. 408 КК України

Той факт, що обвинувачений є суб`єктом кримінального правопорушення підтверджено дослідженою під час судового засідання особовою справою ОСОБА_5 : послужним списком, атестаційними матеріалами (щодо зайняття військових посад та присвоєння чергових військових звань). Згідно Витягу з наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.04.2015 №160, ОСОБА_22 на підставі наказу Генерального штабу ЗС України від 21.03.2015 року №113, згідно ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог ч. 8 цієї самої статті , звільнено з військової служби у запас за п. «ж» та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 21.03.2015

Таким чином, до березня 2015 року обвинувачений був військовослужбовцем (офіцером) ЗСУ, тобто суб`єктом кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 408 КК України.

Також поясненнями свідків, та документами щодо звільнення ОСОБА_5 з військової служби підтверджено, що він безпосередньо сприймав директиву МО та Генерального штабу, наказ командира військової частини щодо переміщення до АДРЕСА_6 . Тривале перебування обвинуваченого на військовій службі на офіцерських посадах, наявність профільної військової освіти виключає сумнів щодо неправильного сприйняття наказу про зміну місця дислокації військової частини та необхідність переміщення до м. Запоріжжя, також це свідчить про обізнаність із наслідками таких дій.

Подальший вступ ОСОБА_5 на військову службу до збройних сил РФ підтверджує саме мету ухилитися від військової служби в Україні.

Отже, дослідженими доказами встановлено наявність у діях обвинуваченого суб`єктивного сторони інкримінованого злочину.

Фактичне виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення підтверджується тим, що згідно досліджених доказів, обвинувачений на нове місце служби не прибув, фактично припинив військову службу.

Вирішення питання щодо закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Статтею 49 КК України передбачені строки притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: … 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

Частинами другою та третьою цієї статті передбачені випадки зупинення та переривання строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений не виконав наказ щодо зміни місця дислокації військової частини, не прибув у військову частину у визначений наказом час до травня 2014 року, з квітня 2015 року звільнений із військової служби. Також, матеріалами справи встановлено, що кримінальне провадження, за ознаками вчинення особою дезертирства розпочате 02.07.2021 року.

Судом враховується, що відповідно до норми ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України належить до категорії нетяжких. Строк притягнення до кримінальної відповідальності за такий злочин складає 5 років (відповідно до норми п. 3 частини першої ст. 49 КК України). Отже, на момент внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, сплили строки притягнення до кримінальної відповідальності за такий злочин. Подальше оголошення обвинуваченого (на той час підозрюваного) у розшук не може зупинити строки притягнення до кримінальної відповідальності (відповідно до ч.2 ст. 49 КК України), оскільки на момент початку досудового розслідування вони уже зупинились.

Звільнення від кримінальної відповідальності відбувається у порядку, визначеному ст. 44 КК України. Також, положеннями ч. 7 ст. 284 КПК визначено, що у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження здійснювалося у порядку спеціального судового провадження, за відсутності обвинуваченого, а тому суд був позбавлений можливості з`ясувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження, або продовження судового розгляду з метою з`ясування усіх обставин, що підлягають доказуванню

Однак, згідно норми ч. 5 ст. 74 КК України, закінчення строку притягнення до кримінальної відповідальності враховується судом під час призначення покарання.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.

6.2. за ч. 1 ст. 111 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 прийняв військову присягу на вірність Російській Федерації, почав проходити військову службу в підрозділі Збройних Сил Російської федерації « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де і проходить службу по теперішній час, чим надав допомогу представникам іноземної держави в утворенні у складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіка Крим та міста федерального значення Севастополя та допоміг іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України з метою зміцнення то посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, що призвело до забезпечення належного функціонування незаконно створених військових формувань та посилення заходів тимчасової окупації півострова.

Суд звертає увагу, що визначення терміну «підривна діяльність», було предметом аналізу колегії суддів Верховного Суду в постанові від 06 грудня 2021 року у справі №756/4855/17. У згаданому рішенні Верховний Суд зауважив, що термін «підривна діяльність» давно застосовується в міжнародному праві та його визначення розкривається в науковій доктрині.

Зокрема, термін «підривна діяльність» вживається в Деклараціях Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ) та інших.

У контексті положень ст. 111 КК України підривною діяльністю є дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено, що на момент окупації Автономної республіки Крим, ОСОБА_5 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, був особою старшого офіцерського складу, отже мав достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення нею фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим.

Проходження військовослужбовцем ЗСУ військової служби у лавах збройних сил держави-окупанта (що підтверджується прийняття присяги військовослужбовця на вірність РФ), використання знань та навичок на користь РФ на тимчасово окупованій території АР Крим забезпечувало становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом утворення і функціонування незаконно створених збройних формувань РФ на окупованій території України, виконання обов`язків військовослужбовця РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, а отже, надання ним допомоги РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

На свідомий і добровільний характер дій з надання допомоги РФ у проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та динаміка розвитку. Обвинувачений не звільнився із військової служби, продовжував виконувати свої обов`язки, однак на користь держави, яка окупувала територію України, усупереч положенням частини першої ст. 17 Конституції України, здійснював діяльність яка прямо суперечить основним завданням Збройних Сил України та обов`язку кожного громадянина.

У судових дебатах захисником обвинуваченого було зазначено про те, що вчинення ОСОБА_5 державної зради підтверджується лише відеозаписом із мережі YouTube, що не може вважатися належним та допустимим. Однак, суд звертає увагу на те, що переглядом відеозапису за участі свідків було підтверджене місце фільмування, особи, які були присутні на події і сам характер події прийняття присяги на вірність РФ.

Таким чином, досліджений доказ є належним і підтверджує наявність у дія обвинуваченого складу кримінального правопорушення державної зради.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 111 КК України, як державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України , а саме надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

VIІ. Призначення покарання.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України : не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України у обвинувальному акті не зазначені, та про їх наявність прокурором у судових дебатах не вказано.

Санкцією частини 1 статті 408 Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України відноситься до нетяжких злочинів, який було вчинено у травня 2014 року. Відповідно до ст. 12 КК України (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 408 КК України відносилися до злочинів середньої тяжкості.

Згідно встановлених судом обставин, ОСОБА_5 також вчинена державна зрада, у вигляді здійснення підривної діяльності шляхом переходу на військову службу до ЗС РФ, присяга прийнята у грудні 2014 року.

З огляду на викладене, у відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України на момент реєстрації кримінального провадження (02 липня 2021 року) закінчились строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за цими складами кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про призначення покарання за ч. 1 ст. 111 КК України, суд враховує, що санкцією статті передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років. З огляду на відсутність обставин які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити покарання у цих межах

Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

VIIІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Доказів щодо понесених процесуальних витрат сторонами кримінально провадження не надано.

Під час досудового розслідування та судового розгляду заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження учасниками провадження заявлено не було .

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та ч. 1 ст. 111 КК України , і призначити йому покарання

-за ч. 1 ст. 408 КК України у вигляді 4х років позбавлення волі. На підставі положень ч 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

-за ч. 1 ст. 111 КК України у вигляді тринадцяти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити на сайті Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Суддя ОСОБА_1