Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/522/23

Номер провадження: 1-кп/511/54/24

26.09.2024 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області в складі:

судді - доповідача - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_5 , (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000096 від 27.02.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, українця, громадянина України, військовослужбовця, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст.115 та ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2023 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000096 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст.115 та ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Строк застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою спливає 29.09.2024 року.

Зміст клопотання прокурора.

24.09.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу, на даний час не відпали та не зменшилися.

Позиції учасників судового засідання .

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ризики не підтверджені жодним доказом.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не прибули на підставі наданих суду заяв про розгляд справи у їх відсутність.

Норми законодавства, на підставі яких суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду від 02.03.3022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» при розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали справи, зокрема і судові рішення у формі, в якій вони внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Висновки суду.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів проти життя п`ятьох осіб, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, не проживає за місцем реєстрації, офіційно не одружений, є військовослужбовцем, будучи на військовій службі, обвинувачується у вчиненні злочинів з застосуванням службової вогнепальної зброї проти цивільних осіб, що становить підвищену суспільну небезпеку кримінального правопорушення, що може свідчити про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, чинити вплив на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

ОСОБА_6 не одружений, зареєстрований в АДРЕСА_3 , військовослужбовець, усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, а отже в даному випадку наявний ризик, передбачений ч.1 п.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_6 не визнає своєї причетності до вчинення злочинів. На даний час судом допитані потерпілі, але не допитано чотири свідка сторони обвинувачення, а також стороною захисту заявлено клопотання про виклик та допит експертів в судовому засіданні, який наразі триває, тому обвинувачений ОСОБА_6 на теперішній час володіє інформацією щодо місця проживання свідків та потерпілих, а відтак, є підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою схилення їх до зміни показів на свою користь або відмови від показів, оскільки частина свідків перебуває в дружніх або службових стосунках з обвинуваченим, та на потерпілих стосовно їх позиції щодо призначення судом покарання в разі визнання його винним.

Крім того, колегія суддів вважає доведеним ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки будучи на свободі і маючи бажання повернутись на військову службу, ОСОБА_6 не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи.

ОСОБА_6 хоча і раніше не судимий, однак обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, є військовослужбовцем, за родом занять має навички володіння зброєю та доступ до неї, а тому є достатні підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що дані ризики не відпали та існують на теперішній час, тому на даній стадії процесу саме запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому і зокрема під час слухання справи у суді не надасть можливості перешкоджати обвинуваченому інтересам правосуддя шляхом ухилення від явки до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи існування зазначених ризиків та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність наведених обставин, введення на території України воєнного стану, застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Однак, з огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які вчинено із застосуванням насильства, керуючись правилами п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Прокурор просив суд продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 термін тримання під вартою, утримувати обвинуваченого на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ), так як ОСОБА_6 є військовослужбовцем.

Обвинувачений не погодився з прокурором.

Суд враховує думку учасників процесу, а також інформацію, викладену в листі ІНФОРМАЦІЯ_3 , який надійшов до Роздільнянського районного суду Одеської області 27.08.2024 року за №14253/24, відповідно до якої даний орган просить суд не обирати військовослужбовцям запобіжний захід, пов`язаний з триманням на гауптвахті по викладеним в листі причинам, а тому на період продовженого запобіжного заходу залишає обвинуваченого ОСОБА_6 утримуватися в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор".

Керуючись ст ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24 листопада 2024 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_5 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3