УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000745 від 02.08.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000745 від 02.08.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 скеровано до Вінницького районного суду Вінницької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду водія 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та постановлено на усі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до вимог п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», окрім іншого, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням фізичними особами спеціальних правил та порядку зберігання й використання боєприпасів.

Згідно до п. 1 додатку № 1 до постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992, окрім іншого, до видів майна, що не може перебувати у власності громадян належать боєприпаси.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, окрім іншого, передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Пунктом 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, (далі - Положення) передбачено, що дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку й використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій із метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , придбав 2 (дві) осколкових ручних гранати промислового виробництва, які за законодавством України не являється об`єктом дозвільної системи та можуть використовуватись тільки у військових та військово-тренувальних цілях військовослужбовцями Збройних сил України та інших законних військових формувань, створених на території України.

Однак, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді водія 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , вчинив умисний злочин проти громадського порядку та моральності за наступних обставин.

Так, 02.08.2024 приблизно о 20.20 год. солдат ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи у руках осколкову наступальну ручну гранату «M67» військового призначення, вийшов з території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих у суспільстві правил моральності та добропристойності, привів у бойовий стан осколкову наступальну ручну гранату «M67», тобто предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, та жбурнув її на АДРЕСА_1 в результаті чого граната вибухнула і тим самим ОСОБА_5 порушив нормальне життя та спокій осіб, які перебували неподалік та чули вибух.

Крім того, солдат ОСОБА_5 , у невстановленому у ході проведення досудового розслідування точний час, день та місці, але не пізніше ніж 02.08.2024, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав шляхом знахідки бойові припаси, а саме: дві ручні осколкові наступальні гранати М67 (США) із підривачами до них, та мав увесь цей час можливість використати дані предмети як зброю.

Бойові припаси дві ручні осколкові наступальні гранати М67 (США) із підривачами до них, солдат ОСОБА_5 , точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше ніж до 02.08.2024, незаконно переніс до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав за місцем свого проживання до 02.08.2024.

Так, 02.08.2024, близько 20.20 ОСОБА_5 перебуваючи в громадському місці, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих у суспільстві правил моральності та добропристойності, підірвав одну осколкову наступальну ручну гранату «M67», а пізніше в період часу з 21:00 по 22:00, під час огляду місця події ОСОБА_5 добровільно видав одну ручну осколкову наступальну гранату М67 (США) із підривачем до неї, чим, кримінально-протиправну діяльність останнього припинено.

Письмове повідомлення про зміну підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України складено 27.09.2024 та цього ж дня вручено ОСОБА_5 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Санкція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі та згідно ч. 5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі та згідно ч. 5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, в нього відсутні соціально-стримуючі фактори та те, що він перебуваючи на волі може продовжити свою злочину діяльність, вчиняти нові кримінальні правопорушення, що підтверджується характером кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 , має реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, та продовжити вчинення злочинів, тим самим перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, відсутність постійного місця проживання, роботи тощо.

На даний час, 25.10.2024 в порядку ч. 3 ст. 283 КПК України, обвинувальний акт скеровано до Вінницького районного суду Вінницької області та підготовче провадження не призначено, тоді як строк дії запобіжного заходу спливає 03.11.2024.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час досудового слідства, не зменшились.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення клопотання.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 03.08.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

05.08.2024 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб, тобто до 30.09.2024.

26.09.2024 ОСОБА_5 здійснено повідомлення про зміну раніше повідомленої та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставами для постановлення вищевказаної ухвали суду було доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, за які передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років. Вказана обставина може спонукати обвинуваченого здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного/обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного/обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що ОСОБА_5 відомі контактні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що продовжує існувати ризик незаконно впливу на останніх, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Прокурором в судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, вчинених в період воєнного стану, в стані алкогольного сп`яніння, що мають високу суспільну небезпечність та ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування обвинуваченого в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

25.10.2024 в порядку ч. 3 ст. 283 КПК України, обвинувальний акт скеровано до Вінницького районного суду Вінницької області, однак підготовче провадження не призначено.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку дії запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що обставини на які посилався суд при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 діє до 29.12.2024 року включно.

Розмір застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, визначений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2024 (справа № 127/25756/24), залишити без змін.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя