Справа №707/2107/24
Провадження №1-кп/707/221/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002361 від 12.07.2024за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мошни Черкаського району Черкаської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який має середню освіту, є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, що підтверджується постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 18.01.2024 у справі № 707/3754/23, постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.02.2024 у справі № 707/200/24, постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 22.04.2024 у справі № 707/813/24, діючи систематично, умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив щодо потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, психологічне насильство за наступних обставин.

Продовжуючи свій умисел, направлений на вчинення систематичного психологічного насильства, 29.06.2024 близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 приїхав до потерпілої ОСОБА_5 , яка в той момент перебувала за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , та почав погрожувати фізичною розправою, висловлюватись нецензурною лайкою в її бік, що принижує честь і гідність особи, яка полягала в принизливих словах, погрозах та нездатності потерпілої себе захистити від психологічного насильства.

Як наслідок, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 414 від 22.07.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляє нерізко-виражені розлади адаптації з помірно-вираженою тривожно-депресивною симптоматикою. Час виникнення вказаних розладів, клінічне наповнення, фабула переживань, залежність інтенсивності хворобливих переживань від особливостей взаємодії з ОСОБА_4 дозволяють стверджувати, що вони знаходяться у причинному зв`язку зі скоєними щодо неї протиправними діяннями.Ситуація, яка досліджується за кримінальним провадженням, для підекспертної ОСОБА_5 має психотравмувальний характер, про що свідчить наявність негативних змін в структурі її особистості, з переживанням острахів за своє майбутнє та порушень в емоційній сфері з виникненням почуття приниженості, незахищеності, вразливості, з порушенням звичної діяльності особистості підекспертної та зниження якості її життя. Внаслідок вчинених щодо неї протиправних дій вона зазнала психологічних страждань (на моральному рівні).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю та визнав обставини, які викладені в обвинувальному акті. Вказав, що потерпіла ОСОБА_5 є його колишньою «цивільною дружиною», вони проживали з нею разом протягом трьох років приблизно до січня 2024 року по АДРЕСА_3 . Йому відомо, що стосовно нього вже тричі складалися постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Зараз він вже з ОСОБА_5 не конфліктує та не проживає. Він розкаюється у вчиненому та просить вибачення у потерпілої. Зараз він працює неофіційно та отримує пенсію по інвалідності у розмірі приблизно 2400 грн. на місяць.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор і потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, в той час як судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинуваченийОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним продовження дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, врахувавши визнання обвинуваченим всіх обставин, які викладені у обвинувальному акті, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватістьОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні обвинуваченомуОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є особою з інвалідністю ІІІ групи,не працює, не судимий, нейтрально характеризується за місцем проживання, вину визнав у повному обсязі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. Більш м`яке покарання у виді громадських робіт суд не вважає достатнім для виправлення обвинуваченого. Крім того, обвинувачений повідомив, що він почав працювати, а тому, на думку суду, застосування до нього покарання у виді громадських робіт може завадити йому у ефективному виконанні своєї роботи.

В судовому засіданні потерпіла вказала, що вона почувалася б спокійніше, якщо б суд наклав заборону наближатися обвинуваченому до її помешкання в селі Мошни. Крім того, прокурор під час судових дебатів просила направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників.

З урахуванням наведеної позиції потерпілої та обставин кримінального правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід у виді заборони наближатися на визначену відстань до місця, де потерпіла може проживати.

Разом з тим, суд не вважає доцільним направлення обвинуваченого для проходження програми для кривдників в порядку ч. 1 ст. 91-1 КК України, статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки обвинувачений та потерпіла станом на час розгляду справи не проживають разом, в той час як обвинувачений розкаявся у вчиненому та попросив вибачення у потерпілої, тобто вочевидь усвідомив свою протиправну поведінку.

Враховуючи те, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.07.2024 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати у справі відсутні, речові докази також відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити, що ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду станом на час ухвалення цього вироку карається обмеженням волі на строк до трьох років.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 91-1 Кримінального кодексу України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, відповідно до якого йому протягом двох місяців заборонено наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1