Справа № 199/2463/24
В И Р О К

іменем України

28 жовтня 2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003417, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, холостого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2023 року о 18 год. 30 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «RENAUT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», рухався по проїзній частині Амурського мосту з боку просп. Мануйлівського в напрямку пл. Островського в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро. В цей час по проїзній частині дороги Амурського мосту в попутному напрямку, попереду, рухався велосипед «PREMIER» під керуванням велосипедиста ОСОБА_4

23 серпня 2023 року о 18 год. 30 хв. водій ОСОБА_7 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасник дорожнього руху, в районі електроопори № 89 в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро, змінив напрямок руху праворуч та скоїв зіткнення з велосипедом «PREMIER» під керуванням велосипедиста ОСОБА_4 який рухався у попутному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної події водію велосипеду «PREMIER» ОСОБА_4 заподіяно тяжкі тілесних ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої тупої травми грудної клітини ліворуч з переломами 4-9 ребер ліворуч з розвитком у посттравматичному періоді лівостороннього гемопневмотораксу (кров та повітря в плевральній порожнині), закритого перелому лівої ключиці у середній третині, двох ділянок, які можуть бути наслідками загоєння глибоких саден або поверхневих ран - по задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу з переходом у верхню третину лівого передпліччя відповідно, по задній поверхні правого передпліччя на межі середньої та верхньої третини.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «RENAUT LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.1, Правил дорожнього руху України, за якими перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та показав, що 23 серпня 2023 року біля 18 год. 30 хв. він керував технічно справним автомобілем «RENAUT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по Амурському мосту в напрямку правого берега. Бачив, що попереду нього праворуч в попутному напрямку рухається велосипедист. В районі металевої конструкції залізного мосту йому треба було зміститися праворуч, бо не міг рухатися прямо трамвайною колією, він пришвидшився і виконав цей маневр. В цей момент він ніякого ні звуку, ні вібрації від поштовху не почув, лише в дзеркало заднього виду побачив, що велосипедист впав. Він зупинився і підійшов до велосипедиста. Побачив, що той травмований і викликав «швидку». Велосипедист не міг однозначно пояснити, чому впав, не вказував на ДТП, тому він на той час не мав підстав вважати, що сталася ДТП між його автомобілем і велосипедом та після приїзду «швидкої» поїхав далі. Того дня він надав автомобіль для огляду слідчому. Ознайомившись з результатами експертиз він зрозумів, що його автомобіль контактував з велосипедом, тому визнає, що ним були порушені правила дорожнього руху. Допомогу потерпілому він не надавав, оскільки через ДТП втратив роботу і не має коштів. У вчиненому розкаюється.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 23 серпня 2023 року близько 18:20 год. їхав на велосипеді по Амурському мосту в напрямку правого берега. Під`їжджаючи до центра мосту, подивився в ліве дзеркало та побачив позаду по центру дороги автомобіль. Він продовжив рух та через кілька секунд відчув удар та втратив свідомість. Після ДТП, коли отямився, побачив обвинуваченого та «швидку». Велосипед лежав посередині проїжджої частини, автомобіль стояв попереду. Скільки був без свідомості, не знає. Лікарі «швидкої» його оглянули, зробили укол, відвезли до лікарні, робили томографію. Одразу робити операцію не можна було через набряк, а пізніше ставили спиці та пластини. Він лежав у лікарні більше місяця. Було дві операції, на ребрах та на ключиці. Ребра порвали плевру на легенях. Повторну операцію робили, щоб витягти спиці та пластини. На момент події перед зіткненням він почувався нормально, напрямок руху не змінював, рухався прямо біля бордюру. Після події обвинувачений йому допомогу не надавав, вибачився на першому судовому засіданні. Не вважає, що це було щире вибачення.

За протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатками, 23 серпня 2023 року в період часу з 20 години 00 хвилин до 20 години 20 хвилин слідчим поліції оглянуто місце події, яким є ділянка проїзної частини Амурського мосту в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро в районі електроопори № 89. На момент огляду транспортні засоби на місці події відсутні. Зафіксовано наявність на проїзній частині сліду гальмування заднього колеса велосипеда.

Згідно протоколу огляду, 23 серпня 2023 року в період часу з 23 год. 40 хв. до 23 год. 55 хв. слідчим поліції оглянуто добровільно наданий ОСОБА_7 для огляду автомобіль «RENAUT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зафіксовано наявні на автомобілі механічні пошкодження. За результатами огляду автомобіль вилучено та постановою слідчого від 24 серпня 2023 року визнано речовим доказом.

Власником вказаного транспортного засобу за копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС».

Станом на час ДТП ОСОБА_7 у відповідності до копії посвідчення водія серії НОМЕР_3 , мав право керування транспортними засобами категорії «В».

У відповідності до протоколу огляду місця події від 04 жовтня 2023 року, в період часу з 12 год. 00 хв. до 12 год. 40 хв. слідчим поліції оглянуто добровільно наданий ОСОБА_4 велосипед «PREMIER». Зафіксовано наявні на велосипеді механічні пошкодження. За результатами огляду велосипед вилучено та постановою слідчого від 04 жовтня 2023 року визнано речовим доказом.

За висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/113-23/4393-ІТ від 04 грудня 2023 року, на момент огляду наданого на дослідження автомобілю «RENAULT LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , робоча ОСОБА_9 система та система рульового керування знаходилися в працездатному стані.

З копії акту приймання передачі автомобіля від ТОВ «ГЛОРІС КОРП» 29 червня 2023 року ОСОБА_7 вбачається, що на момент передачі автомобіль мав механічні пошкодження переднього бамперу, заднього бамперу правого дзеркала.

Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/113-23/4391-ІТ від 06 грудня 2023 року, відповісти на питання щодо того, якими частинами кузова контактували автомобіль марки «RENAULT LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипед «PREMIER» в момент їх зіткнення в категоричній формі не виявляється можливим, оскільки відсутній повний комплекс слідової інформації. При цьому слід вказати, що з технічної точки зору автомобіль «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 міг контактувати склом вікна задньої правої двері з лівою крайньою кінцівкою керма велосипеду «PREMIER».

У відповідності до протоколу слідчого експерименту від 15 січня 2024 року ОСОБА_7 вказав розташування автомобіля відносно меж проїзної частини, місце зміни напрямку руху, відстань, яку подолав автомобіль, коли змінював напрямок руху.

За протоколом проведення слідчого експерименту від 08 січня 2024 року потерпілий ОСОБА_4 показав місце та механізм розвитку події ДТП.

Згідно проколу слідчого експерименту від 03 лютого 2024 року, свідок ОСОБА_10 також показав місце та механізм розвитку події ДТП.

У відповідності до висновку авто-технічної експертизи № СЕ-19/104-24/2664-ІТ від 23 січня 2024 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «RENAUT LOGAN» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «RENAUT LOGAN» ОСОБА_7 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх. При заданому механізмові події дії водія автомобіля «RENAUT LOGAN» ОСОБА_7 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В даній дорожній обстановці водій велосипеда «PREMIER» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Водій ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «RENAUT LOGAN». При заданому механізмові події в діях водія велосипеда «PREMIER» ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

За довідкою КНП «МКЛ № 16» ДМР, ОСОБА_4 госпіталізований до таракального відділення 23 серпня 2023 року з діагнозом: перелом ребер ліворуч, перелом лівої ключиці.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10 листопада 2023 року, слідчим поліції в КНП «МКЛ № 16» ДМР вилучено копію історії хвороби ОСОБА_4 .

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 7198е від 26 грудня 2023 року, за даними медичної документації та при огляді, у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку;

- закритої тупої травми грудної клітини зліва з переломами 4-9-го ребер ліворуч з розвитком у посттравматичному періоді лівостороннього гемопневмотораксу (кров та повітря в плевральній порожнині);

- закритого перелому лівої ключиці у середній третині;

- двох ділянок, які можуть бути наслідками загоєння глибоких саден або поверхневих ран - по задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу з переходом у верхню третину лівого передпліччя відповідно, по задній поверхні правого передпліччя на межі середньої та верхньої третини.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можна вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування КНП «МКЛ №16»ДМР, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером, виявлені ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, згідно п. 2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можна вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути і виступаючі частини транспортних засобів, які рухались, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, діючи зі злочинною необережністю, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер допущеного ОСОБА_7 порушення Правил дорожнього руху, той факт, що ОСОБА_7 залишив місце ДТП, до якого він очевидно був причетний, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків, відомості про особу обвинуваченого.

Останній притягується до кримінальної відповідальності вперше, має зареєстроване та постійне місце проживання, на момент розгляду справи в суді не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлені.

Посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_7 щиросердного каяття судом відхиляється.

Так, обвинувачений не сприяв розкриттю кримінального правопорушення, залишив місце ДТП, жодних активних дій для розкриття злочину він не вчиняв. Окрім тієї інформації, яку було отримано під час проведення слідчих дій, обвинувачений не повідомив жодних інших відомостей. Той факт, що обвинувачений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки підстави для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені.

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, той факт, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинений ним злочин хоча і є тяжким, але неумисним і не спричинив непоправних наслідків, позицію прокурора, який не вважає за необхідне призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, за висновком суду, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід обвинуваченому раніше не обирався і клопотання про обрання судом запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлялося.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України зі скасування арешту транспортних засобів.

Потерпілим ОСОБА_4 у межах кримінального провадження заявлено цивільний позов, за яким останній, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 майнову шкоду, яка складається з витрат на лікування, у розмірі 63849,94 грн., та моральну шкоду у розмірі 500000 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_5 в суді підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована за полісом і він не має коштів для їх сплати потерпілому. Вважає достатнім розмір відшкодування моральної шкоди у 100000 грн.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що відшкодовувати потерпілому шкоду має страхова компанія.

Ухвалою суду від 08 липня 2024 року до участі розгляді справи у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги, залучене Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО». Останнє було сповіщене про час та місце розгляду справи, однак до суду представника не направило, про причини неявки суд не повідомило, позицію щодо позовних вимог не висловило.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення витрат на лікування, то останнім надані копії документів, які підтверджують понесені останнім витрати на лікування (прямі витрати на придбання ліків, медичних засобів та послуг і супутні витрати) у загальному розмірі 63849,94 грн.

Сукупність показів потерпілого ОСОБА_4 , дослідженого судом висновку судово-медичної експертизи та копій медичних документів доводять, що зазначені витрати були необхідними, обґрунтованими та достатніми витратами, пов`язаними із лікуванням ОСОБА_4 від травми, отриманої під час ДТП.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

ОСОБА_4 на підставі вимог ч. 1 ст. 1195 ЦК України має право на відшкодування понесених ним витрат на лікування у розмірі 63849,94 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що у відповідності до ч. 1, п.п. 1-3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_4 яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та із спричиненням йому тілесних тяжких тілесних ушкоджень, які потребують для свого лікування строк не менше ніж три тижні.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням перелічених факторів, встановлених судом фактичних обставин спричинення тілесних ушкоджень, їх тяжкості, тривалості лікування, стану потерпілого після травмування, обсягу зусиль, які йому доводилося докладати для забезпечення його звичайних життєвих потреб, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним та достатнім за вказаних обставин є 100000 грн.

Вирішуючи питання щодо осіб, з яких підлягають стягненню визначені судом розміри відшкодування, суд керується правовим висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (755/18006/15-ц). Зокрема, за п.п. 69, 71-73 вказаної постанови, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Суд враховує, що згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За дослідженою судом копією полісу № ЕР/213298745 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» була застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб «RENAUT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на законних підставах. Зазначений поліс був чинним на момент ДТП.

Полісом визначений ліміт за шкоду заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 320000 грн, за шкода, заподіяну майну 160000 грн., франшиза 3200 грн.

Сторонами не надавалися суду докази на підтвердження факту повідомлення страховика про страховий випадок. Разом з тим, з огляду на те, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання встановлені вироком суду, з досліджених судом доказів та встановлених ними фактичних обставин на цей час не вбачаються підстави для висновку про те, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Ґрунтуючись на тому, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правій підставі керувала транспортним засобом «RENAUT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на особу, відмінну від страховика, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

На стадії прийняття цивільного позову судом було звернуто увагу потерпілого та його представника на відповідні положення цивільного законодавства, однак останні своїми процесуальними правами скористалися на власний розсуд та до початку розгляду цивільного позову по суті не пред`явили позовні вимоги в цій частині до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» та не подали заяву про залучення останнього до участі у розгляді справи у якості співвідповідача.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст. 23 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У відповідності до п. 24.1 ст. 24 вказаного Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 має право на відшкодування витрат на лікування у розмірі 63849,94 грн., тобто у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Таким чином, ОСОБА_4 в цій частині заявлена шкода, прямо передбачена п. 24.1 ст. 24 вищевказаного Закону як така, відшкодування за якою здійснюється страховиком у межах страхових сум.

Оскільки позовні вимоги в частині стягнення витрат на лікування пред`явлені до неналежного відповідача, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За ст. 26-1 вищевказаного Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн., з яких 3192,50 грн. (63849,94х0,05) на підставі ст. 26-1 вказаного Закону мають бути відшкодовані в межах страхової суми за рахунок страховика, а решта 96807,50 грн. ,50) на підставі ст.ст. 1167, 1187, 1194 ЦК України винуватцем ДТП.

Виходячи з того, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 3192,50 грн. прямо передбачене ст. 26-1 вищевказаного Закону як таке, що здійснюється страховиком у межах страхових сум, позовні вимоги в цій частині також пред`явлені до неналежного відповідача і задоволенню не підлягають.

Решта відшкодування моральної шкоди у розмірі 96807,50 підлягає стягненню з ОСОБА_7 .

Суд враховує, що за приписами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідженим судом полісом визначено розмір франшизи в 3200 грн.

Разом з тим, у відповідності до п. 12.2 ст. 12 вказаного Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Оскільки всі суми, визначені судом як такі, що підлягають стягненню, статтею 23 вказаного Закону віднесені до шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, франшиза застосуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в загальному розмірі 7411 (сім тисяч чотириста одинадцять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок.

Речові докази:

- автомобіль «RENAUT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», залишити власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року (справа № 932/7723/23, провадження № 1-кс/932/3145/23);

- велосипед «PREMIER», який зберігається на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 , повернути потерпілому ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року (справа № 932/7723/23, провадження № 1-кс/932/3643/23).

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 96807 (дев`яносто шість тисяч вісімсот сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином відмовити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

28.10.2024