ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Рівне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001660 від 04 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2015 та 2020 року народження, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2023 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці дороги поблизу будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність вчинюваних ним дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту, що раптово виник, умисно завдав один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого потерпілий впав на асфальтоване покриття, після чого завдав не менше трьох ударів обома ногами по голові та ногах ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового перелому проксимального метаепіфіза правої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому голівки малогомілкової кістки, які, згідно висновку експерта, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров?я та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, поєднаної із зовнішнім ушкодженням - забійною раною верхньої губи, які, згідно висновку експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров?я, завдавши потерпілому фізичної шкоди.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав, цивільний позов визнав на суму понесених матеріальних витрат потерпілим на лікування, моральну шкоду - на суму 3000 грн. Суду дав показання, що 04 червня 2023 року приблизно 20 год. він повертався до місця свого проживання по вул. Згоди в м. Рівне. За ним на вулицю заїхав автомобіль. Він зупинився і зробив зауваження водію, оскільки на вулиці односторонній рух і він поїхав під заборонний дорожній знак. Однак потерпілий сказав, що нічого не порушує. В авто була ще дівчина пасажир. Він пройшов кілька метрів, почув як авто продовжило рух і він долонею хлопнув по дверях автомобіля. Потерпілий зупинився, вийшов з транспортного засобу та розпилив йому в обличчя сльозогінний газ. Він витягнув руку, щоб ухилитися від газу. Правою рукою він наніс один удар потерпілому в обличчя. Все пекло. Коли відкрив очі, то побачив, що потерпілий лежав біля забору. Після цього він наніс 2-3 удари ногами потерпілому в район плеча. Удари були не акцентовані, «скользящі». Вийшов сусід, почав його відтягувати. Потім вийшла мама та забрала його додому. Вказав, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, ногою удару по дверцятам не наносив, а здійснив хлопок долонею, після чого потерпілий застосував газовий балончик. Він кричав, дана ситуація вивела його з рівноваги. Зазначив, що потерпілому удари по ногах не наносив, не пам`ятає цього. Допомогу потерпілому не надавав, в лікарню до нього не ходив, а ходила мама. Відшкодував 35 000 грн. потерпілому та готовий відшкодувати витрати на лікування. Ситуація сталася неприємна, шкодує, що все так трапилося. Просить його суворо не карати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 дав покази, що 04 червня 2023 року біля 20год. через додаток «Уклон» отримав замовлення на вулицю Згоди, 31. Пасажиркою була ОСОБА_9 , яка замовила таксі з майдану Незалежності. Коли він з пасажиркою заїхав на вулицю Згоди, обвинувачений Ясінський РМ. перегородив йому дорогу, почав виражатись нецензурною лайкою та звинувачувати в порушені ПДР. Під час спілкування з ОСОБА_7 він пояснював, що їхав згідно правил та заборонних знаків не бачив. Обвинувачений кричав, що він заїхав під знак. ОСОБА_9 почала пояснювати, що вона проживає на тій вулиці і зараз вийде з автомобіля, на що ОСОБА_7 нібито почав дзвонити на лінію «102». Потерпілий сказав, що довезе пасажирку до місця і повернеться, однак ОСОБА_7 вдарив водійські дверцята ногою. Обвинувачений агресивно себе поводив, в нього було червоне обличчя, відчувався запах алкоголю. Боявся, що він йому нанесе тілесні ушкодження, тому дістав газовий балончик і розпилив його в сторону обвинуваченого. Потім вийшов з автомобіля, ОСОБА_7 відійшов в кінець автомобіля, в район заднього бампера. Підійшов до обвинуваченого, щоб поспілкуватися, на що останній вдарив його кулаком правої руки в обличчя. Він впав на землю, і ОСОБА_7 почав наносити удари ногами по тілу. Наніс більше 10 ударів в область ноги, руки та всього тіла. Удари наносив систематично двома ногами по черзі із значною силою. Він лежав, закривав голову та тулуб руками. Тоді підійшов невідомий чоловік, пробував відтягнути обвинуваченого, однак він не реагував. Тоді вийшла мати обвинуваченого, почала його заспокоювати. ОСОБА_7 вирвався, наніс потерпілому ще біля 2-3 ударів ногами, потім його забрала мати. Не міг встати, і коли обвинувачений наносив удари, теж можливості встати не мав. Свідок ОСОБА_9 подзвонила в швидку та в поліцію. Його обстежили на місці і сказали, що будуть госпіталізувати, наклали бандаж на ногу. Самостійно пересуватися не міг, в швидку йшов з поліцією. Вказав, що при заїзді на вулицю Згоди заборонних знаків не було, він нікому не заважав своїм проїздом, зустрічних автомобілів не було. Від першого удару обвинуваченого впав на асфальт, падав на спину і правий лікоть, тому не міг пошкодити ногу при падінні. Цивільний позов підтримав повністю, наполягав на суворому реальному покаранні.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що 04 червня 2023 року біля 20 год. викликала таксі. За нею приїхав потерпілий ОСОБА_10 та вони поїхали на вул. Згоди. Коли приїхали на вул. Згоди вони зустріли обвинуваченого, який перегородив дорогу. Вона хотіла врегулювати конфлікт пояснюючи останньому, що тут живе. Потерпілий також пояснював ОСОБА_7 , що завезе її і повернеться, щоб викликати працівників поліції. Коли ОСОБА_6 почав рух обвинувачений вдарив по дверцятах автомобіля. ОСОБА_7 розпочав конфлікт, був з ознаками алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно. Потерпілий для самозахисту застосував газовий балончик. Обвинувачений вдарив ОСОБА_6 , від удару потерпілий впав на асфальт. Після цього ОСОБА_7 почав наносити удари потерпілому ногами по тілу. Потерпілий у відповідь ніяких ударів не наносив, продовжував лежати. Обвинувачений наніс біля 10 ударів по всьому тілу потерпілого. Вона дістала свій телефон та почала знімати відео, щоб було підтвердження побиття. Тоді підійшов невідомий чоловік, пробував відтягнути обвинуваченого, однак він не реагував, потім його забрала мати. Потерпілий скаржився на біль в коліні. Вона подзвонила в швидку та в поліцію.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що 04 червня 2023 року після обіду він стояв біля свого гаража по вул. Згоди в м. Рівне. Заїхав автомобіль на вулицю, обвинувачений стояв біля автомобіля. Він зайшов в гараж, тоді почув крики, вийшов і побачив, як обвинувачений і потерпілий махали руками. Він підбіг, почав ОСОБА_7 заспокоювати. Він бачив, що відбувалася бійка, оскільки вони махали руками. Потерпілий лежав, ОСОБА_7 кричав «вставай». Чи наносив потерпілий удари, не бачив, він лежав біля забору, казав, що не може встати.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що на час події вона перебувала в будинку, почула крик та вийшла на вулицю. На дорозі побачила сварку між сином та потерпілим. Біля автомобіля був потерпілий, який говорив, що болить нога і він не може встати. В її сина було червоне обличчя, вона забрала його додому.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що влітку 2023 року приблизно о 20 год., під час чергування, разом з колегою прибув на виклик про отримання тілесних ушкоджень на вул. Згоди. Приїхавши на місце, побачив потерпілого, який лежав на землі та скаржився на біль в коліні. ОСОБА_6 повідомив, що тілесні ушкодження отримав під час конфлікту з невідомим чоловіком, який казав, що він заїхав на вулицю «під знак» та вдарив його автомобіль ногою. Обвинуваченого на місці не було. Протокол про порушення ПДР на потерпілого не складали.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що 04 червня 2023 року близько 20 год. надійшло повідомлення, що по вул. Згоди конфлікт. Приїхавши на місце, побачив потерпілого, який повідомив, що отримав тілесні ушкодження від чоловіка, який казав, що він ніби поїхав «під знак», та вдарив його автомобіль ногою. Обвинуваченого на той час не було, бачили тільки його будинок, який показали сусіди. Потерпілий лежав та кричав. Протоколу про порушення ПДР на потерпілого не складали, там можна їхати.

Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_15 показала, що перелом, виявлений у потерпілого, відноситься до прямих переломів, тобто від насильницької дії з втратою рівноваги і подальшим контактом з тупим предметом, або внаслідок удару тупим предметом в підколінну або передньо-зовнішню поверхню коліна.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується наступними доказами.

З повідомлення ОСОБА_9 вбачається, що остання 04.06.2023 о 20 год. 28 хв. повідомила на лінію НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , невідомий чоловік наніс тілесні ушкодження таксисту, агресивно себе поводить кричить та висловлюється нецензурною лексикою (а.к.п. 8).

З повідомлення з органу охорони здоров`я на лінію 102 вбачається, що 04.06.2023 за адресою АДРЕСА_3 , в травмпункт ШМД доставили ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом перелом виростків правої гомілки зі зміщенням (а.к.п. 9).

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.06.2023, вбачається, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_6 заявив, що 04.06.2023 близько 20 год. 10 хв. перебуваючи по вул. Згоди в м. Рівне невідома особа чоловічої статі завдала йому тілесні ушкодження (а.к.п. 12).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.06.2023 з фототаблицею, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_6 заявив, що серед пред`явлених йому для впізнання зображень 4-х чоловіків впізнав фото із зображенням ОСОБА_7 , як чоловіка, який наніс йому тілесні ушкодження 04 червня 2023 року по вул. Згоди в м. Рівне (а.к.п. 20-22).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2023 з фототаблицею, в ході проведення якого свідок ОСОБА_9 заявила, що серед пред`явлених йому для впізнання зображень 4-х чоловіків впізнала фото із зображенням ОСОБА_7 , який наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 04 червня 2023 року по вул. Згоди в м. Рівне (а.к.п. 60-62).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.06.2023, з ілюстративною таблицею до нього, при проведенні якого свідок ОСОБА_9 дала показання про обстановку та події, що стосуються нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що мало місце 04 червня 2023 року по вул. Згоди в м. Рівне (а.к.п. 63).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.07.2023, з ілюстративною таблицею до нього, при проведенні якого потерпілий ОСОБА_6 дав показання про обстановку та події, що стосуються нанесення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 04 червня 2023 року по вул. Згоди в м. Рівне (а.к.п. 23-24).

Даними протоколу огляду речей, в подальшому визнаного речовим доказом, від 24.07.2023, а саме диска з аудіозаписом виклику карети ШМД на адресу: АДРЕСА_4 від 04.06.2023, наданий КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» РОР (а.к.п. 95).

Даними протоколу огляду речей, в подальшому визнаного речовим доказом, від 24.07.2023, а саме диска з аудіозаписом, що надійшли на лінію «102» 04.06.2023, по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 по вул. Згоди в м. Рівне (а.к.п. 101).

Даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів з описом від 13.07.2023, під час якого у КНП «Центральна міська лікарня» РМР отримано медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за час лікування останнього (а.к.п. 52-53).

Даними висновку судово-медичної експертизи № 582 від 25.07.2023, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи по медичних документах ОСОБА_6 лікарями відмічені та рентгенологічно підтвердженні такі тілесні ушкодження: закритий внутрішньосуглобовий перелом проксимального метаепіфіза правої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритий перелом голівки малогомілкової кістки, які згідно п. 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. № 6 (надалі "Правил"), відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку поєднана із зовнішнім ушкодженням - забійною раною верхньої губи, які згідно п. 2.3.3. вищевказаних судово-медичних "Правил", відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; забій, осаднення правого ліктевого суглобу, яке згідно п. 2.3.5. вищевказаних судово-медичних "Правил", відноситься до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути не менше як від трьох травматичних дій тупого(их) предмету(ів), яким могла бути рука, нога чи інші тупі предмети, могли утворитися незадовго до поступлення потерпілого в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 04 червня 2023 року. Локалізація та характер виявлених ушкоджень, в сукупності, не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту (як з прискоренням так і без нього) (а.к.п. 56-57).

Даними протоколу огляду речей від 06.06.2023, при проведенні якого оглянуто мобільний телефон Iphone 14 Pro Max, наданий для огляду свідком ОСОБА_9 , на якому наявні відеофайли, датовані 04.06.2023, 20 год. 26 хв. (а.к.п. 68-69).

Даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 23.07.2023, а саме DVD-R диску з 2 відеофайлами з мобільного телефону Iphone 14 Pro Max, що надані свідком ОСОБА_9 . На відео зафіксовано, як свідок ОСОБА_9 проходить повз автомобіль з кузовом темного кольору. На ділянці дороги з асфальтованим покриттям на землі знаходиться потерпілий ОСОБА_6 . Над ним, в положенні стоячи, знаходиться ОСОБА_7 , який, вживаючи ненормативну лексику, завдає потерпілому ОСОБА_6 удари ногами по голові та тулубу. В цей час свідок ОСОБА_11 відтягує ОСОБА_7 та просить його заспокоїтись. Потерпілий ОСОБА_6 знаходиться на землі та крутиться. (а.к.п. 70-72).

Даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 24.07.2023, а саме DVD-R диску з відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП НПУ від 04 червня 2023 року, з опрацювання виклику по вул. Згоди в м. Рівне (а.к.п. 106-108).

Даними протоколу огляду документів, в подальшому визнаних речовими доказами, від 20.07.2023, а саме матеріалів наданих потерпілим ОСОБА_6 для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0001660. Серед яких: рахунок за проведення ремонтних робіт автомобіля «Renault Megan» д.н.з. НОМЕР_2 на загальну суму 10485 грн., фотознімки тілесних ушкоджень та рентген-знімки ушкоджень, скрін-шот додатку «UKLON» з викликом від 04 червня 2023 року, о 20 год. 18 хв. (а.к.п. 35-37).

Даними протоколу огляду місця події від 09.06.2023 року вбачається, що огляд проводився на ділянці місцевості на відстані приблизно 30 м. від житлового будинку АДРЕСА_5 . На вказаній ділянці знаходиться автомобіль марки «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Автомобіль з кузовом темного кольору. По всьому периметру кузова наявні сліди експлуатації у вигляді сколу лако-фарбового покриття, сліди корозії металу та поодинокі нашарування іржі. Під час огляду водійських дверцят, які знаходяться з лівої сторони кузова транспортного засобу в нижній частині виявлено дефект у вигляді вм`ятин металевої частини дверей, загальними розмірами приблизно 120*150 мм. (а.к.п. 39-42).

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів, які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Проаналізувавши всі докази в їхній сукупності, зокрема показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, дані висновку експерта, дослідивши відео, суд вбачає, що показання потерпілого ґрунтовні, послідовні та підтверджуються іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Судом достовірно встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 стали безпосередньою причиною настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Суд констатує наявність прямого причинного зв`язку між діями ОСОБА_7 і вказаними наслідками.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_7 в ході судового розгляду не здобуто.

Окрім цього, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо необхідності кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ст. 128 КК України, з огляду на таке.

За нормативним визначенням, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти таку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано в ст. 25 КК України.

Наведене свідчить про те, що розмежування умисного протиправного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій людині (ч. 1 ст. 122 КК України) і необережного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

У даному кримінальному провадженні, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно наносив удари потерпілому ОСОБА_6 .

Таким чином, за встановлених фактичних обставин дії ОСОБА_7 щодо ОСОБА_6 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існує прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому в результаті нанесення ударів та подальшим падінням потерпілого. Сила ударів, їх спрямування, свідчать про те, що ОСОБА_7 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_6 , хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_7 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і кваліфікує такі дії за ч. 1 ст.122 КК України.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Посилання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_16 як на обтяжуючі вину обставини вчинення злочину з особливою жорстокістю, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, суд не приймає до уваги, так як ці обтяжуючі обставини не зазначені в обвинувальному акті і суд не може вийти за межі обставин, які встановлені прокурором та інкримінуються обвинуваченому.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не покаявся, частково відшкодував завдану шкоду, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на його утриманні двоє малолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також думку потерпілого щодо необхідності призначення суворого реального покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи вид і розмір покарання, передбачений санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_7 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді виправних робіт, суд не вбачає, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має офіційного джерела доходів.

При цьому, суд критично оцінює досудову доповідь в частині можливості застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробовуванням, оскільки ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, оцінюються як середні.

Судом взято до уваги позиції всіх учасників судового провадження, а тому суд дійшов висновку про можливість досягнення мети виправлення обвинуваченого саме в умовах обмеженої ізоляції від суспільства.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статті 1166, 1167 ЦК України регламентують підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та моральну шкоду.

Окрім того, ч. 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

В судовому засіданні було підтверджено належними та допустимими доказами те, що потерпілий ОСОБА_6 поніс витрати, які були пов`язані з діагностикою, лікуванням у відповідному закладі охорони здоров`я, купівлею лікарських препаратів та обладнання (а.с. 15-20, 41). Зазначені витрати підтверджені оглянутими в судовому засіданні фінансовими документами: рахунок №150/06 від 13.06.2023, видаткова накладна №150/06 від 13.06.2023, фіскальний чек від 14.06.2023 на суму 43 390 грн., фіскальний чек від 05.06.2023 на суму 555 грн., фіскальний чек від 06.06.2023 на суму 1 600 грн., фіскальний чек від 08.06.2023 на суму 421,40 грн., фіскальний чек від 10.06.2023 на суму 82,88 грн., фіскальний чек від 11.06.2023 на суму 49,50 грн., фіскальний чек від 13.06.2023 на суму 182 грн., фіскальний чек від 16.06.2023 на суму 564,94 грн., фіскальний чек від 20.06.2023 на суму 94,95 грн., фіскальний чек від 24.06.2023 на суму 200,81 грн., фіскальний чек від 08.06.2023 на суму 421,40 грн., фіскальний чек від 31.08.2023 на суму 1 938,00 грн., а всього на суму 49 079,48 грн.

Решта заявленої до стягнення суми витрат на лікування потерпілим жодним чином не доведена.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків із відновленням пошкоджень автомобіля марки Renault Megane в сумі 10 485 грн. (розбирання/збирання 800 грн., ремонт 1 400 грн., фарбування 6 125 грн., комплексна мийка автомобіля 412,50 грн.), оскільки позивачем не доведено, що пошкодження транспортного засобу виникло саме в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Поряд з цим, в ході судового розгляду встановлено, що потерпілому частково відшкодовано завдану внаслідок злочину матеріальну шкоду у розмірі 35 000 грн. 00 коп. (а.с. 54-55).

Оскільки матеріальна шкода відшкодована частково, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 14 079,48 грн.

При вирішенні питання про задоволення позову у частині моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі і стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням його здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що заподіяння ОСОБА_7 потерпілому тілесних ушкоджень призвело до фізичного болю і фізичних страждань, а також до моральних страждань останнього, його переживань з приводу вчиненого по відношенню до нього злочину, настання негативних наслідків для здоров`я потерпілого, що порушило його нормальний життєвий ритм. Таким чином, потерпілому заподіяно моральну шкоду.

Між вказаним протиправним діянням відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілому наявний причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому, вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення злочину щодо потерпілого, характер фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вимушених змін у його житті, їх тривалість, поведінку заподіювача шкоди, а тому, виходячи із засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - не застосовувати.

Речові докази у справі, а саме: документи, які було надано потерпілим ОСОБА_6 для доручення до матеріалів кримінального провадження, а саме: рахунок № НОМЕР_3 , 5 фотознімків тілесних ушкоджень, скрін-шот додакту «UKLON»; диск із відеозаписами, наданими свідком ОСОБА_9 ; диск із аудіозаписами, наданими КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» РОР; диск із аудіозаписами, наданими Управління організаційно-аналітичного забезпечення ГУНП в Рівненській області; диск із відеозаписом, наданим Управлінням патрульної поліції ДПП НПУ залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 14 079 (чотирнадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 48 копійок та моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, а всього 114 079 (сто чотирнадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 48 копійок.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1