УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №00000110 від 21.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 у якому просить накласти арешт на майно, що було вилучене під час проведення 03.10.2024 обшуку транспортного засобу VOLVO XC90, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (рами,кузова) НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що група осіб, діючи за попередньою змовою, зловживаючи впливом, налагодили протиправний механізм вимагання та отримання неправомірної вигоди від військовозобов`язаних чоловіків за вирішення питання щодо визнання їх особами з інвалідністю та не придатними за станом здоров`я до військової служби, що є підставою для подальшого зняття із військового обліку. Зокрема вимагання такої неправомірної вигоди здійснюється від ОСОБА_7 .

03.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду проведено обшук транспортного засобу НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (рами,кузова) НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

1. Грошові кошти у сумі 5300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США із серійними номерами: HL 67261300 G, KJ 46547756 A, KJ 46547761 A, HL 22973961 E, KF 72809112 A, HB 04557511 M, KB 34794611 B, HB 06403761 D, FF 03592284 A, KB 59846299 B, KL 84749618 B, KF 44508546 D, KB 72373475 J, KB 46162571 E, KB 85697972 M, KL 59181884 B, HB 47888960 I, KB 42848053 P, HK 29279075 C, KB 72373472 J, KH 23121569 A, KB 29056006 C, KB 21976688 Q, CB 49285232 B, KB 93018495 G, KB 09891111 K, HB 17690610 H, KB 42772301 P, KB 73042362 P, KL 16527781 B, HF 87124949 E, KK 51376873 C, HE 24725669 B, KH 19696966 A, KJ 46547758 A, KB 36158837 J, KD 32170382 A, KB 21979186 Q, HB 40887215 C, HL 53124850 F, HG 17245365 A, DA 13657642 A, HB 04600620 Q, FG 09288240 A, KB 88839841 H, KD 88809360 A, KJ 46547759 A, KB 07565028 B, HD 65965686 A, HC 39698861 B, KJ 46547757 A, KB 96744787 H, KB 90031226 J;

2.Грошові кошти у сумі 17410 гривень, 150 доларів США, 50 Євро;

3.Грошові кошти у сумі 12300 гривень, 3400 доларів США, 555 Євро;

4.Документи із чорновими записами на семи аркушах, банківські картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , дві візитівки;

5.Мобільний телефон iPhone 13 Pro Max IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_11 ;

6.Мобільний телефон iPhone 15 Pro Max IMEI1: НОМЕР_12 , IMEI2: НОМЕР_13 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_14 ;

7.Мобільний телефон iPhone 15 Pro Max IMEI1: НОМЕР_15 , IMEI2: НОМЕР_16 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_17 ;

8.Грошові кошти у сумі 3500 гривень, та 100 доларів США із серійним номером PB43261759S;

9.Медичні документи, медичні картки які стосуються осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , а також блокнот та два зошити із чорновими записами;

10.Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18 ;

11.Транспортний засіб Volvo XC90 д.н.з. НОМЕР_1 із ключем.

Вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в них можуть міститись відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на майно, що було вилучене під час проведення 03.10.2024 обшуку автомобіля марки «FORD ESCAPE», реєстраційний номер НОМЕР_19 , з метою з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні повністю підримали клопотання, просили його задоволити з викладених у ньому підстав.

Підозрювані ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та їх захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні за безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №00000110 від 21.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

03.10.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В ході проведення обшуку 03.10.2024 автомобіля марки VOLVO XC90, д.н.з. НОМЕР_1 його було вилучено, а також було виявлено та вилучено вищевказане майно, яке в подальшому постановою слідчого приєднано до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ.

Власником транспортного засобу VOLVO XC90, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вилучене в ході обшуку 03.10.2024 транспортного засобу VOLVO XC90, д.н.з. НОМЕР_1 вищевказане майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, твердження слідчого та прокурора про накладення арешту на вилучені в ході проведення обшуку грошові кошти у розмірі 3400 не заслуговують на увагу виходячи із того, що вказані кошти є заощадженням усієї сім`ї ОСОБА_31 , які були зібрані на проведення операційного втручання для ОСОБА_5 . Остання під час обшуку заявляла про даний факт, про що не заперечував слідчий в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі "Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Враховуючи вищевикладене, положення ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткове накладення арешту на майно, про яке йдеться у клопотанні, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування арешту може призвести до втрати майна, а тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 175, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотаннея задоволити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 03.10.2024 обшуку транспортного засобу Volvo XC90, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

1 Грошові кошти у сумі 5300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США із серійними номерами: HL 67261300 G, KJ 46547756 A, KJ 46547761 A, HL 22973961 E, KF 72809112 A, HB 04557511 M, KB 34794611 B, HB 06403761 D, FF 03592284 A, KB 59846299 B, KL 84749618 B, KF 44508546 D, KB 72373475 J, KB 46162571 E, KB 85697972 M, KL 59181884 B, HB 47888960 I, KB 42848053 P, HK 29279075 C, KB 72373472 J, KH 23121569 A, KB 29056006 C, KB 21976688 Q, CB 49285232 B, KB 93018495 G, KB 09891111 K, HB 17690610 H, KB 42772301 P, KB 73042362 P, KL 16527781 B, HF 87124949 E, KK 51376873 C, HE 24725669 B, KH 19696966 A, KJ 46547758 A, KB 36158837 J, KD 32170382 A, KB 21979186 Q, HB 40887215 C, HL 53124850 F, HG 17245365 A, DA 13657642 A, HB 04600620 Q, FG 09288240 A, KB 88839841 H, KD 88809360 A, KJ 46547759 A, KB 07565028 B, HD 65965686 A, HC 39698861 B, KJ 46547757 A, KB 96744787 H, KB 90031226 J;

2 Грошові кошти у сумі 17410 гривень, 150 доларів США, 50 Євро;

3. Грошові кошти у сумі 12300 гривень, 555 Євро;

4. Документи із чорновими записами на семи аркушах, банківські картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , дві візитівки;

5. Мобільний телефон iPhone 13 Pro Max IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_11 ;

6. Мобільний телефон iPhone 15 Pro Max IMEI1: НОМЕР_12 , IMEI2: НОМЕР_13 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_14 ;

7. Мобільний телефон iPhone 15 Pro Max IMEI1: НОМЕР_15 , IMEI2: НОМЕР_16 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_17 ;

8. Грошові кошти у сумі 3500 гривень, та 100 доларів США із серійним номером PB43261759S;

9. Медичні документи, медичні картки які стосуються осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , а також блокнот та два зошити із чорновими записами;

10. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18 ;

11. Транспортний засіб Volvo XC90 д.н.з. НОМЕР_1 із ключем, встановивши заборону права володіння, користування, розпорядження та відчуження вказаним майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В частині задоволення клопотання про накладення арешту на грошові кошти в сумі 3400 доларів США відмовити, та повернути їх власнику ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1