Справа № 438/1660/24
Провадження № 1-в/438/44/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бориславі подання провідного інспектора Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , про приведення вироку суду стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до діючого законодавства,

ВСТАНОВИВ:

До Бориславського міського суду Львівської області надійшло вищевказане подання органу пробації. Вказане подання обґрунтовано тим, що на обліку Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області знаходиться ОСОБА_4 засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області від 03.01.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з визначеним іспитовим строком в 2 роки. Водночас, Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст.ст.185,190, 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3028 грн. На підставі вказаного, зважаючи на те, що ОСОБА_4 згідно вироку від 03.01.2023, спричинив майнову шкоду на загальну суму 762 грн., орган пробації, посилаючись на положення ст.58 Конституції України, ст. 5 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить вирішити питання про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_4 у відповідність до закону та застосувати положення ч. 2 ст. 74 КК України.

Представник органу пробації ОСОБА_6 в судовому засіданні подання підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив подання задовольнити.

Вислухавши сторони, дослідивши подання органу пробації, та матеріали особової справи №06/ЗВП/2023р., з`ясувавши правову позицію засудженого та прокурора, які не заперечували проти звільнення від покарання за декриміналізацією, слід дійти наступних висновків.

Так, вироком Бориславського міського суду Львівської області від 03.01.2023р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст.185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк в два роки, та на підставі ст.76 КК України, покладено на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом пробації.

За правилами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2, 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини 1 статті 537 цього Кодексу відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК).

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України ).

Відповідно до ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024р. №3886-IX, яким визначено, що адміністративним правопорушенням відповідно до ст.51 КУпАП є дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним законом підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється положеннями ст.51 КУпАП, тим самим визначена нижня межа цього параметру для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна (статті 185, 190, 191 КК України), адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем саме у ст.51 КУпАП.

Отже, із часу набуття чинності Законом №3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України настає, якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Зміни до ст. 51 КУпАП, які стосуються збільшення розміру вартості викраденого майна для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, в розумінні ст.3, 5 КК України є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує (усуває) кримінальну протиправність діяння, предметом посягання якого було майно на суму, що не перевищує 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказані зміни мають зворотню дію в часі.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Зі змісту вироку Бориславського міського суду Львівської області від 03.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, яка вчинена ним 27.09.2022 року, сума заподіяних ним збитків становить 762 грн.

З урахуванням вказаних змін, встановленого станом на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також положень підпункту 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV, ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, кримінальна відповідальність за викрадення майна у 2022 році настає лише у тому разі, коли вартість майна перевищує 2481 гривень.

Таким чином встановлена вироком матеріальна шкода за вказаними епізодами, тобто за ч.4 ст.185 КК України, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів громадян.

У зв`язку із викладеним, таке діяння ОСОБА_4 відносяться до адміністративних правопорушень, а його кримінальна караність усунена Законом №3886-IX.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за діяння, караність якого усунена Законом №3886-IX, він підлягає звільненню від покарання за ч.4 ст.185 КК України, призначеного вироком суду.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, ст.74 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , про приведення вироку суду стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до діючого законодавства, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного йому вироком Бориславського міського суду Львівської області від 03 січня 2023 року за ч.4 ст.185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з визначеним іспитовим строком в два роки, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке його засуджено.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7