Справа № 686/8970/24
Провадження № 1-кп/686/1072/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря -

ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої -

адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький кримінальне провадження № 0000077 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницький, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, на утриманні малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2024 року близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_6 перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки із ОСОБА_4 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, прийняла рішення про спричинення тілесних ушкоджень останній.

Тоді ж, в ході зазначеного конфлікту, ОСОБА_6 , реалізуючи свій намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків щодо спричинення шкоди здоров`ю потерпілої та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи у положенні стоячи навпроти ОСОБА_4 , умисно схопила потерпілу за задню поверхню верхньої третини плеча правої руки та різко потягнула останню донизу. Надалі, ОСОБА_6 умисно нанесла один удар долонею лівої руки в правий бік обличчя ОСОБА_4 , після чого, ОСОБА_6 взяла потерпілу за волосся та потягнула на себе, внаслідок чого ОСОБА_4 різко присіла, ударившись верхньою третиною лівої гомілки під колінним суглобом об бруківку.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді двох підшкірних крововиливів (передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки одразу під колінним суглобом, задньої поверхні верхньої третини плеча правої руки), трьох саден шкіри (в проекції правої половини нижньої щелепи, правої щічної ділянки обличчя, центральної частини правої виличної ділянки обличчя), які за своїм характером (як кожне з них окремо, так і всі вони в сукупності) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки.

Такі дії ОСОБА_6 суд розцінює, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження та кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

Винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними, дослідженими судом доказами.

Показаннями обвинуваченої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні вину визнала та підтвердила факти зазначені в обвинувальну акті та дослідженні в судовому засіданні. При цьому пояснивши, що конфлікт виник на підставі того, що 23.12.2023 р. вона мала намір здійснити виїзд транспортний засобом із гаража, проте не мала такої можливості, оскільки поперек її руху стояв автомобіль потерпілої. ОСОБА_6 викликала поліцію та на ОСОБА_7 було складено адміністративний протокол. З того часу, ОСОБА_7 надсилає на її адресу погрози, лайливі слова та здійснює прокльони на її адресу та адресу її дитини. Цивільний позов не визнає, оскільки не має в своєму розпорядженні необхідної суми коштів.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні показала, що дійсно 23.12.2023 р. запаркувала автомобіль поблизу гаража ОСОБА_8 , про те залишила номер телефону для того, щоб з нею могли зв`язатися при необхідності виїзду. Працівники поліції викликали її чоловіка, а не її. В подальшому, в період часу з 23.12.2023 по 05.02.2024 до неї у кафе підійшла ОСОБА_8 та почала її душити, трусити нею, погрожувала. 05.02.2024 ОСОБА_4 вийшла до магазину та зустріла ОСОБА_8 , яка була зі своїм чоловіком. ОСОБА_8 почала наносити удари, однак її чоловік намагався стримати, проте це не допомогло.

Крім того, вина обвинуваченої підтверджується і іншими, дослідженими судом доказами:

Зокрема, на підтвердження часу, місця та способу вчиненого кримінального правопорушення 05.02.2024 року близько 19 год. 00 хв. свідчать протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 просить прийняти міри до ОСОБА_8 , яка 05.02.2024 близько 19 год. 00 хв. неподалік під`їзду 2А по провулку АДРЕСА_2 спричинила тілесні ушкодження.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення даного кримінального правопорушення також підтверджується відомостями з протоколу огляду (відеозапису із камери відео спостереження) від 07.03.2024, даними відеозаписами зафіксовано факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 .. Висновком експерта № 107, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_4 станом на 07.02.2024р. мала місце поєднана травма з зовнішніми тілесними ушкодженнями у вигляді: 2-х підшкірних крововиливів: передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки одразу під колінним суглобом, задньої поверхні верхньої третини плеча правої руки, 3-х саден шкіри: в проекції правої половини нижньої щелепи, правої щічної ділянки обличчя, центральної частини правої виличної ділянки обличчя. Ці тілесні ушкодження у потерпілої могли утворитись у той спосіб, який зафіксовано в протоколі огляду відеозапису з камери відео спостереження від 07.03.2024 р., що був наданий на дослідження в рамках проведення цієї експертизи. Відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 14.03.2024 р., в ході проведення даної слідчої дії свідок ОСОБА_9 повідомив обставини конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_8 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 22.02.2024 р та висновком експерта № 98 відповідно до якого, у потерпілої ОСОБА_4 станом на 07.02.2024р. мала місце поєднана травма з зовнішніми тілесними ушкодженнями у вигляді: 2-х підшкірних крововиливів: передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки одразу під колінним суглобом, задньої поверхні верхньої третини плеча правої руки, 3-х саден шкіри: в проекції правої половини нижньої щелепи, правої щічної ділянки обличчя, центральної частини правої виличної ділянки обличчя. Ці тілесні ушкодження у потерпілої могли утворитись у тому числі і в такий спосіб, який вона описала та продемонструвала 22.02.2024 під час проведення слідчого експерименту з її участю, про що свідчать відповідна локалізація та характерні властивості цих тілесних ушкоджень, а також отримані слідчим шляхом дані про обставини події.

Висновком експерта № 50, відповідно до якого у підекспертної ОСОБА_4 станом на 07.02.2024р. мала місце поєднана травма з зовнішніми тілесними ушкодженнями у вигляді: 2-х підшкірних крововиливів:передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки одразу під колінним суглобом, задньої поверхні верхньої третини плеча правої руки, 3-х саден шкіри: в проекції правої половини нижньої щелепи, правої щічної ділянки обличчя, центральної частини правої виличної ділянки обличчя.

Діагноз: «Забій м`яких тканин волосяної частини голови», що був встановлений ОСОБА_4 05.02.2024р. черговим лікарем травмпункту КП «ХМЛ» ХМР ОСОБА_11 , згідно вимог примітки до п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень через те, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями.

3: а) підшкірний крововилив передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки підекспертної міг утворитись як від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету (безможливості наразі визначити точні характеристики цього предмету через відсутність будь-яких специфічних ознак у тілесного ушкодження) за механізмом «удар», так і від зіткнення передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки підекспертної з таким предметом, за механізмом «удар», про що свідчать відповідна локалізація та характерні властивості цього тілесного ушкодження;

б) підшкірний крововилив задньої поверхні верхньої третини плеча правої руки підекспертної міг утворитись як від одноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею (без можливості наразі визначити його точні характеристики через відсутність будь-яких специфічних ознак у цього тілесного ушкодження) за механізмом «удар» або «стискання», так і від одного зіткнення задньої поверхні верхньої третини плеча правої руки підекспертної з таким предметом, за механізмом «удар», про що свідчать відповідна локалізація та характерні властивості цього тілесного ушкодження;

в) садна шкіри на правій половині обличчя підекспертної могли утворитись як від не менше ніж триразової дії тупих твердих предметів або предмету з обмеженою контактуючою поверхнею (без можливості наразі визначити точні характеристики цих предметів або предмету через відсутність будь-яких специфічних ознак у тілесних ушкоджень) за механізмом «удар - тертя» чи «притискання - тертя», так і від не менше ніж трьох зіткнень правої половини обличчя підекспертної з такими предметами чи предметом, за механізм «удар - тертя», про що свідчать відповідна локалізація та характерні властивості цих тілесних ушкоджень.

4. Зазначені вище зовнішні тілесні ушкодження за своїм характером (як кожне з них окремо, так і всі вони в сукупності) відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

5. Характер травми (кількість і локалізація тілесних ушкоджень, їх ознаки та властивості) в підекспертної не є специфічним чи характерним для самовільного падіння людини з висоти власного зросту.

6. Судячи з кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення не менше 1-ї доби до початку судово-медичної експертизи 07.02.2024р.

Окрім того, вина ОСОБА_6 підтверджується відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.03.2024 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_9 на фото під № 4 впізнає особу, якій було спричинено тілесні ушкодження. На фото під № 4 зображена ОСОБА_4 Відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.03.2024 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_9 на фото під № 2 впізнає особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 . На фото під № 2 зображена ОСОБА_6 .

На підтвердження конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , свідчить ілюстрація та диск, який містить відеозаписи з копійовані з мобільного телефону ОСОБА_4 та яким зафіксовано факт погроз ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_10 .

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачену та потерпілу, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за встановлених судом обставин, доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченої.

На думку суду, таку обставину, як щире каяття, зазначену прокурором у обвинувальному акті, слід виключити, оскільки вона не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, в ході судового розгляду обвинувачена показала, що потерпіла, з часу звернення ОСОБА_6 до поліції щодо порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, погрожує їй та її малолітній дитині. Дані події носять публічний характер та мають місце в соціальних мережах, що її неймовірно обурює та викликає негативні емоції по відношенні до ОСОБА_4 .. Внаслідок чого ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Протиправні дії з боку потерпілої продовжуються до цього часу тому і вчинила ці дії по відношенню до останньої.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_6 по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима.

Разом із тим суд враховує положення ст. 50 та ч. 2 ст. 65 КК України в яких зазначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Санкція ст. 125 ч. 1 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного.

За таких обставин відповідно до ст. 65 КК України з урахуванням особи обвинуваченої та беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 57 КК України, суд вважає доцільним дотриматися призначення покарання як штраф, ближче до мінімальної межі.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався. Клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Призначення іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Потерпілою пред`явлено цивільний позов, про стягнення з обвинуваченої 20 000 грн. моральної шкоди. Посилаючись на те, що обвинувачена своїми неправомірними діями завдала шкоди її здоров`ю, змушена була терпіти біль та інші незручності пов`язані із відновленням здоров`я.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, судом встановлено, що внаслідок криміналізованих неправомірних винних дій обвинуваченої потерпіла зазнала фізичних тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад її здоров`я, які знаходяться у в причинному зв`язку із обставинами на які посилається потерпіла як підставу для відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа №752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При визначенні співмірності стягнення моральної шкоди на користь потерпілої, суд приймає до уваги той факт, що з моменту вчинення кримінального правопорушення до моменту розгляду кримінального провадження в суді обвинуваченою не було здійснено будь-яких реальних домовленостей щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій в повному (або хоча б у достатньому) обсязі, хоча такою можливістю остання була наділена.

Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи моральні та фізичні страждання останньої від вчиненого кримінального правопорушення, фізичні та душевні страждання у зв`язку з необхідністю відновлення здоров`я, з огляду на встановлені обставини самої події, ступінь вини обвинуваченої, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, в сумі 10000 грн. На думку суду, саме ця сума буде достатньою та справедливою і не буде такою, яка сприятиме потерпілій до збагачення, а також буде відповідати позиції, викладеній у вищезазначеному правовому висновку.

Також потерпілою ОСОБА_4 заявлено про відшкодування витрат на правову допомогу у даному кримінальному провадженні в розмірі 10 000 грн. Відповідно до опису робіт (наданих послуг) приєднаного до цивільного позову вказаний розмір правничої допомоги виходить з наступних виконаних робіт адвокатом: узгодження правової позиції по справі, узгодження правової позиції перед участю потерпілої у слідчих процесуальних діях та участі в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, участь в слідчих діях та в судових засіданнях, написання позовної заяви, підготовка процесуальних документів. Сума до сплати 10000,00 грн. Потерпілою сплачено адвокату 10000,00 грн., що підтверджується квитанціями від 22.02.2024 та 11.04.2024.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд виходить з наступного.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правову допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 753/10228/20, провадження № 51-5868км21).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), що підтверджується відповідними висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц, Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, до яких належать, зокрема, і витрати на правову допомогу, що, у відповідності до ст. 91 КПК України, є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених потерпілою витрат на правничу допомогу представником потерпілого надано договір про надання правничої допомоги від 22.02.2024, квитанцію про оплату від 22.02.2024 5000 грн.; 11.04.2024 5000 грн.; опис робіт (наданих послуг), попередній розрахунок суми судових витрат.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що потерпіла отримала адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги цивільного позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню та з обвинуваченої на її користь слід стягнути в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу грошову суму в розмірі 10000,00 грн.

итання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 91, 368, 370, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 10000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 10 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, в решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати відсутні.

Речові докази:

-мобільний телефон марки IPHONE моделі 13 Pro Max блакитного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , який відповідно до розписки від 26.03.2024 передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 - вважати повернутим за належністю;

-DVD - R диск із скопійованими відеозаписами, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя