ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1757/22

Провадження № 11-кп/4820/386/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000276 від 01 квітня 2022 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2024,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миклаші Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, до ОСОБА_6 не застосовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 , в дохід держави, витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/123-22/2950-ІТ від 20 квітня 2022 року в сумі 1716 гривень 20 копійок, судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/123-22/2952-ІТ від 19 квітня 2022 року в сумі 1372 гривні 96 копійок, судової автотехнічної експертизи обставин та механізму ДТП № СЕ-19/123-22/3587-ІТ від 13 травня 2022 року в сумі 1372 гривні 96 копійок, а всього 4462 (чотири тисячі чотириста шістдесят дві) гривні 12 копійок.

Питання речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, 22 лютого 2022 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Ford» моделі «Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Валі Котика, в м. Шепетівка Хмельницької області, зі сторони м. Славута, в напрямку центру м. Шепетівка Хмельницької області, наближаючись до АЗС «MOTTO», яка розташована по вул. Валі Котика, 172а, в м. Шепетівка Хмельницької області, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 б), 2.9. а) 11.1, 12.1, 12.2, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, у темну пору доби не дотримавсь такої швидкості, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, проявив неуважність, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив попутне перехресне зіткнення передньою частиною вищевказаного автомобіля марки «Ford» моделі «Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , із задньою частиною автомобіля марки «Audi» моделі «80», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку під керуванням водія ОСОБА_8 , на передньому пасажирському сидінні якого перебувала ОСОБА_9 .

Тим самим, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 б), 2.9 а) 11.1, 12.1, 12.2, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, які вимагають:

1.Загальні положення:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів

п.2.3 б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9 а). Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

11. Розташування транспортних засобів на дорозі

п.11.1 Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними;

12. Швидкість руху

п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

13. Дистанція, інтервал, зустрічний роз`їзд

п.13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Audi» моделі «80», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів трьох (2-го, 3-го та 4-го) поперечних відростків хребців поперекового відділу хребта зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому основне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 300 годин громадських робіт без позбавлення права керування транспортними засобами. Уважає, що вирок суду є несправедливим, в частині призначеного йому покарання, яке, на його думку, є занадто суворим. Апелянт зазначає. що він вину у вчиненому визнав, усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку в органах пробації не перебуває, відповідно до досудової доповіді його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення середній, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, заподіяну шкоду потерпілим відшкодував в повному обсязі, потерпілі наполягали не призначати реальну міру покарання, а також не позбавляти права керування транспортними засобами. Окрім того, обвинувачений звертає увагу, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, батько інвалід другої групи, матір, яка потребує постійного стороннього догляду внаслідок перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу, з якими він проживає, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно з позитивної сторони. З початку збройної агресії займається волонтерською діяльністю, а саме особисто керує різними типами та марками автомобілів, якими доставляє у зону бойових дій та у військові підрозділи різні вантажі, зброю, власний транспортний засіб надавав та надає на потреби армії, за що неодноразово отримував подяки, а також його волонтерська діяльність знаходила своє відображення у пресі. Тому переконує, що позбавлення його права керування транспортними засобами на три роки унеможливить безпосередньо доставляти військові вантажі та гуманітарну допомогу у зону бойових дій та у військові підрозділи, які знаходяться на «нулі», однак, суд першої інстанції цієї обставини не врахував. Також місцевим судом не враховано того, що належний йому автомобіль використовувався, як засіб пересування, та як засіб для існування, забезпечення транспортування хворих батьків до медичних закладів для їх лікування та обстеження, придбання у районному центрі необхідних ліків. Призначену суму штрафу апелянт витратив би на потреби військовослужбовців. Вважає, що найбільш доцільним видом покарання для нього були б громадські роботи.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 частково підтримав свої апеляційні вимоги, просив вирок суду змінити, в частині призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку уточненої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Згідно з положеннями ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана не обґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за обставин, встановлених судом, кваліфікація його дій та призначення основного покарання у виді штрафу, учасниками провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом додаткового покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_6 винуватим у вчиненні вказаного злочину, дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

При призначенні покарання судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив нетяжкий злочин, з необережності, вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька, який є собою з інвалідністю ІІ групи, матір, яка потребує постійного строннього догляду, внаслідок перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в лівому басейні з лівобічним геміпарезом, елементами моторної афазії, з якими проживає; місце постійного проживання, за яким характеризується виключно з позитивної сторони; на обліку в органі пробації не перебуває; під динамічним спостереженням у лікарів нарколога, психіатра та офтальмолога не знаходиться, пом`якшуючі покарання обставини- щире каяття, повне добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду, а тому доводи апелянта про пом`якшення йому покарання та призначення його без додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, вважає необґрунтованими.

Санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, за якою ОСОБА_6 визнаний винуватим, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Згідно з чинними положеннями ст. 55 КК України у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК України передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити цій особі таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений отримував раніше посвідчення на право керування транспортними засобами взагалі або щодо транспортних засобів певної категорії зокрема.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , в частині призначення йому покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив вказаний злочин у стані алкогольного сп`яніння, що становить підвищену суспільну небезпеку, грубо порушив ряд пунктів Правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З огляду на ці обставини, та те, що вказана санкція цієї статті є безальтернативною, в частині призначення додаткового покарання, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, перевіривши вирок суду, в межах апеляційної скарги, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2024 стосовно обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3