КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27.12.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгорне Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (хостел),

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2022 за правилами ст. 72 КК України, та остаточно призначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді 5 років та 1 місяця позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 02.04.2022 приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні хостелу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у коридорі хостелу, побачив раніше знайомого йому ОСОБА_8 , до якого у ОСОБА_6 була особиста неприязнь.

В цей час, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_6 02.04.2022 не пізніше 15 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи у приміщенні хостелу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті, в якій проживав, а саме у кімнаті № 1, взяв молоток, після чого у коридорі хостелу, стоячи навпроти ОСОБА_8 , передбачаючи можливість настання тяжких наслідків для здоров`я останнього, діючи умисно, з мотиву раніше виниклих особистих неприязних стосунків, наніс останньому один удар молотком, який тримав у своїй правій руці, в область лівої тім`яної ділянки голови, тобто в область тіла, де розташовані життєво важливі органи людини.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме: відкриту черепно-мозкову травму - рана (визначена клінічними лікарями як рубана) у тім`яно-скроневій ділянці зліва, яка має сполучення із ділянкою перелому (вдавленого) лівої тім`яної кістки.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що висновок експерта № 042-396-2022 є недопустимим доказом, оскільки при оцінці ступеню тяжкості тілесного ушкодження потерпілого, експерт керувався медичною документацією, яка була отримана з порушенням порядку, встановленого КПК України. Зокрема зазначає, що керівник окружної прокуратури виніс постанову про надання тимчасового доступу до медичної документації незаконно, оскільки клопотання про надання такого доступу не відповідає п.2 ч.1 ст.615 КПК України, які діяли станом на 04.04.2022, тобто не було погоджене з прокурором. Також звертає увагу, що медична документація була отримана поза межами строку дії постанови про надання тимчасового доступу від 08.04.2022, строк дії якої складає 30 днів, а тимчасовий доступ до документації було отримано 10.05.2022. Вважає, що стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ступінь тяжкості тілесного ушкодження, а саме наявність тяжкого тілесного ушкодження у потерпілого. Крім того наголошує, що на момент винесення керівником окружної прокуратури постанови про надання тимчасового доступу до речей і документів від 08.04.2022, Шевченківський районний суд м. Києва працював у штатному режимі, що підтверджується наданими стороною захисту судовими рішеннями. Зауважує, що сам факт наявності можливості виконання слідчими суддями своїх повноважень, передбачених п.2 ч.1 ст.615 КК України, свідчить про відсутність права на виконання таких повноважень керівником Шевченківської окружної прокуратури м. Києва. Вказує, що стороною обвинувачення не було доведено письмовими доказами, що Шевченківський районний суд м. Києва припиняв свою діяльність з моменту введення в Україні воєнного стану, а слідчі судді не могли виконувати свої повноваження, зокрема 08.04.2022. Щодо не оскарження потерпілим дій сторони обвинувачення зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які письмові підтвердження того, що останній давав дозвіл або самостійно надав органу досудового розслідування медичну документацію, а під час допиту потерпілий не підтверджував відсутність претензій до органу досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому за ч.1 ст.121 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначає, що суд залишив поза увагою показання потерпілого, в яких він наголошував, що не вважає дії обвинуваченого умисними. Також зауважує, що потерпілий цивільний позов не подавав, що свідчить про відсутність претензій матеріального та морального характеру, а також не заперечував проти призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Вказує на наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 05.05.2022 за його участі, а також тим фактом, що він не залишив місце події, маючи таку можливість.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у висунутому йому обвинуваченні визнав частково та показав, що 02.04.2022 він разом із іншими мешканцями хостелу, в якому він проживав, перебували за столом. Будучи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпочали із ним сварку, у відповідь на що останній пішов до своєї кімнати, намагаючись уникнути подальшого розвитку конфлікту. Однак нападники вирушили за обвинуваченим та продовжували конфліктувати із ним, в цей час він побачив в руках у ОСОБА_11 ніж і розцінив такі обставини як загрозу своєму життю, намагався зачинити перед ними двері кімнати, однак йому не дали цього зробити. В цей час, до них підійшов потерпілий, який встав поблизу ОСОБА_12 .Обвинувачений хотів вибити ніж з руки ОСОБА_11 , взяв у праву руку молоток, який перебував у його кімнаті та, намагаючись вдарити ОСОБА_11 по руці, випадково зачепив ОСОБА_8 молотком по голові, після чого він зачинився всередині своєї кімнати. Коли його затримували працівники поліції, він повідомляв останнім про напад на нього, однак офіційно з заявою щодо дій ОСОБА_11 не звертався. Стверджував, що під час події він не вважав, що ОСОБА_8 створює для нього загрозу, а тому не мав жодного наміру завдавати йому шкоди. Зачинився всередині кімнати, оскільки вважав, що зачепив лише голову потерпілого і останній не отримав жодних серйозних травм. Він не намагався надати потерпілому допомогу, чи викликати швидку медичну допомогу, оскільки йому повідомили, що медичні працівники вже викликані, а допомогу потерпілому надали. Матеріальної допомоги потерпілому на лікування не надавав, оскільки має утримувати мати похилого віку та сестру, яка має інвалідність, однак має намір це зробити в майбутньому.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_13 ; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.04.2022; протоколі затримання особи 02.04.2022; протоколі огляду місця події від 02.04.2022; протоколі отримання біологічних зразків для експертизи від 21.04.2022; постанові про визнання речовими доказами від 21.04.2022; протоколі отримання біологічних зразків для експертизи від 05.05.2022; постанові про визнання речових доказів від 05.05.2022; довідці відділення політравми Київської міської клінічної лікарні №17 №960 від 02.04.2022; протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 10.05.2022; картці виїзду швидкої медичної допомоги від 02.04.2022; висновку судово-медичної експертизи №042-396-2022 від 13.06.2022; висновку судово-медичної експертизи №081-114-2022 від 20.05.2022; висновку судово-медичної експертизи №091-66-2022 від 26.05.2022; протоколі проведення слідчого експерименту від 03.05.2022; протоколі перегляду відеозапису від 03.05.2022; протоколі проведення слідчого експерименту від 05.05.2022; протоколі перегляду відеозапису від 05.05.2022.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 02.04.2022 мешканці хостелу зранку зібрались за столом, вживали спиртні напої. В цей час у обвинуваченого стався конфлікт з іншими мешканцями. Він пішов до себе та ліг спати, прокинувся лише о 14:15. Вийшов на вулицю та почув крики з приміщення хостелу. Зайшовши всередину, він побачив як обвинувачений, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 тягнули в різні боки двері в кімнату ОСОБА_16 . Потерпілий підійшов до них аби розборонити, однак обвинувачений схопив якийсь предмет, і завдав йому удар в тім`яну частину голови. Потерпілий уточнив, що він участі в конфлікті не брав, він, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 стояли перед дверима, утворивши лінію, при цьому він не бачив в руках ОСОБА_17 ножа. Обвинувачений бачив його перед собою щонайменше потягом 30-40 секунд. Після цього обвинувачений закрився всередині кімнати. В подальшому конфлікт між обвинуваченим та ОСОБА_17 з ОСОБА_18 продовжився. Після отримання удару мешканки хостелу відвели його на кухню і надали першу медичну допомогу, сам потерпілий викликав собі швидку медичну допомогу. В подальшому жодного відшкодування обвинувачений потерпілому не надавав, однак пропонував «зам`яти» справу. Зазначив, що раніше між ним та обвинуваченим був конфлікт, однак в цьому випадку він не може стверджувати, що обвинувачений оцінював його як загрозу і хотів завдати удар саме йому.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що проживала з обвинуваченим в сусідніх кімнатах у хостелі, бачила його декілька разів і він видавався їй неадекватним, наче був п`яним чи під впливом наркотичних речовин. Потерпілого охарактеризувала як спокійну людину, яка ніколи не виявляла агресії. В той день вони вживали алкогольні напої на кухні, після чого вона пішла спати. Згодом їй повідомили, що потерпілому завдали тяжку травму голови.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.04.2022, ОСОБА_8 звернувся із заявою про те, що 02.04.2022 о 15 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 невідома особа завдала йому тілесні ушкодження.

В ході огляду місця події 02.04.2022 - хостелу за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті №1, праворуч від входу, на підлозі виявлено та вилучено молоток з рукояткою червоно-чорного кольору, а також біля вхідних дверей кімнати виявлено сліди речовини бурого кольору.

З довідки відділення політравми Київської міської клінічної лікарні №17 №960 від 02.04.2022 вбачається, що у ОСОБА_8 було виявлено ВЧМТ, забій головного мозку, вдавлений перелом лівої тім`яної кістки, трепанація, рублена рана голови.

Відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги від 02.04.2022 № 5645-1, під час огляду ОСОБА_8 02.04.2022 о 14 год. 30 хв., останньому було постановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, рублена рана скронево-тім`яної ділянки зліва, стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю. Зі змісту зафіксованих у карті пояснень потерпілого, травму йому наніс ОСОБА_19 , або сокирою, або гострою стороною молотка.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №042-396-2022 від 13.06.2022, під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 02.04.2022 о 14 годині 30 хвилин, з урахуванням даних, отриманих під час послідуючого проведення оперативних втручань та проведення інструментальних досліджень, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_8 клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження:відкрита черепно-мозкова травма: рана (визначена клінічним лікарями як рубана) у тім`яно-скроневій ділянці зліва, яка має сполучення і ділянкою перелому (вдавленого) лівої тім`яної кістки, яке належить до тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №091-66-2022 від 26.05.2022, при судово-цитологічному дослідженні робочої частини та ручки молотка-цвяходера знайдена кров особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності якої виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_8 .

Під час проведення слідчих експериментів 03.05.2022 та 05.05.2022потерпілий та обвинувачений відтворили обставини нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме - в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Доводи апеляційних скарг про необережне спричинення обвинуваченим потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, порушення процедури вилучення медичної документації потерпілого та призначення медичної експертизи, недопустимість як доказу висновку експерта №042-396-2022 від 13.06.2022 та усіх похідних доказів були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з викладеним у вироку висновком суду першої інстанції про те, що характеристики та травматичні властивості знаряддя спричинення тілесного ушкодження, цілеспрямованість та сила нанесеного удару, нанесення удару у життєво важливу частину тіла потерпілого, а також обстановка спричинення тілесного ушкодження - фізична сутичка між обвинуваченим та іншими особами, в числі яких був потерпілий, безумовно підтверджують, що обвинувачений умисно наніс потерпілому удар молотком по голові, усвідомлюючи при цьому усі можливі негативні для здоров`я потерпілого наслідки своїх дій, бажаючи або свідомо допускаючи їх настання.

Також колегія суддів погоджується з викладеним у вироку висновком суду першої інстанції про те, що процедура отримання тимчасового доступу до медичної документації потерпілого на підставі положень п.2 ч.1 ст.615 КПК України в редакції, яка діяла на момент прийняття керівником Шевченківської окружної прокуратури м. Києва постанови про надання тимчасового доступу до речей та документів, відповідала вимогам закону, а порушення слідчим строку реалізації цієї постанови на один день не призвело до порушень законних прав і свобод учасників кримінального провадження та не поставило під сумнів доказове значення отриманих в результаті проведення відповідної слідчої дії відомостей.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що допущені слідчим під час здійснення досудового розслідування недоліки були зумовлені об`єктивними причинами - масованим ракетним обстрілом м. Києва, який припав на останній день реалізації постанови прокурора 09.05.2022, та ніяким чином не призвів до порушення прав потерпілого та обвинуваченого, а тому не тягне за собою визнання недопустимими доказами постанови керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Києва від 08.04.2022 про надання тимчасового доступу до речей та документів та висновку судово-медичної експертизи №042-396-2022 від 13.06.2022.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має сім`ї, не працює, вчинив новий злочин під час іспитового строку, відсутності обставин, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом і виправлення останнього без ізоляції від суспільства та обґрунтовано обрав йому покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Разом з тим, з урахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 121 КК України.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 на підставіст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27.12.2023 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3