г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3293/24
Номер провадження 1-кп/213/297/24
В И Р О К

Іменем України

04 вересня 2024 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362, за звинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Дніпропетровській області, місто Інгулець, громадянин України, має професійно-технічну освіту, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебуває в сімейних відносинах та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи. Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу 10.05.2024, 04.05.2024, та 15.05.2024 знаходячись за місцем фактичного мешкання з співмешканкою, з якою перебуває в сімейних відносинах, за адресою: АДРЕСА_2 діючи умисно, вчиняв домашнє насильство відносно ОСОБА_4 тобто умисні дії психологічного характеру, що виразились у висловлюванні відносно останньої нецензурною лексикою та погроз фізичною розправою. За вищевказаними фактами 16.05.2024, 04.06.2024 та 06.06.2024 постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст 173-2 КУпАП за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_4 та піддано адміністративному стягненню. Крім того, ОСОБА_5 продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 20.06.2024 року приблизно о 19 год 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_4 під час якого висловлювався в її адресу нецензурними словами та погрозами фізичною розправою. Внаслідок вказаних умисних, систематичних, протиправних дій, потерпілій ОСОБА_4 завдано психологічних страждань, що призвело до погіршення якості її життя.

Своїми умисними діямиОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України, за ознаками домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

25.07.2024р. між потерпілим та обвинуваченим укладено угоду про примирення, за якою: сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому за ст.126-1 КК України, у виді 1 року обмеження волі, та звільнити з іспитовим строком.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких злочинів.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, та його дії вірно кваліфіковані за ст.126-1 КК України.

Обвинувачений, як в ході досудового розслідування так і в суді свою провину в скоєнні інкримінованого їй злочину визнав повністю та підтвердив обставини його скоєння викладені в обвинувальному акті, які об`єктивно підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. У скоєному розкаявся, просив затвердити угоду.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України та просила затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди та призначення узгодженої міри покарання.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Суд вважає, що виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань можливе. Судом не встановлено підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди.

Обвинувачений характеризується посередньо, раніше не судимий, звинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, не працює, не одружений, дітей не має, освіта професійно-технічна, в лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебує. Обвинувачений розкаюється у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено, обставиною, що пом`якшує обставини вчинення злочину: щире каяття. Суд вважає, що вид та розмір покарання, яке узгодили сторони, передбачено санкцією ст. 126-1 КК України та обране з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України, не суперечить вимогам ст. 68 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Відповідно до ст. 91-1 КК України до обвинуваченого слід застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право, затвердити угоду. Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним затвердити угоду та призначити узгоджену міру покарання. Цивільні позови не заявлялись, речові докази відсутні, судові витрати відсутні. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 374, 375, 395, 472, 474, 475, 484-497 КПК України,

У Х В А Л И В

Затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим, укладену 25.07.2024р., на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Визнати ОСОБА_5 винним за ст.126-1 КК України і призначити узгоджену між сторонами міру покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ч.1 п.1,2, ч.3 п.2 ст 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.

Роз`яснити, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід не обирати.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити право на звернення з клопотанням про помилування та право на ознайомлення з Журналом судового засідання та подачі на нього своїх зауважень.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1