Провадження 1-кп/756/888/24
УХВАЛА

30 жовтня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

під час відкритого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000559 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та одночасно заставодавець у справі, заявив клопотання про повернення йому застави в розмірі 214 720,00 грн., яка була внесена ним за обвинуваченого ОСОБА_3 . Клопотання обґрунтоване тим, що строк дії ухвали про застосування застави закінчився, обов`язки обвинуваченому не продовжувались, а отже існують підстави для повернення застави.

Прокурор заперечив проти вказаного клопотання, вважає що запобіжний захід у виді застави не втратив чинності.

На переконання суду, вказане клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним у вказаній статті ризикам.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Статтею 203 КПК України передбачено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2023 р. до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також установлено йому розмір застави 214720 грн. Вказано, що строк дії ухвали про тримання під вартою до 09.11.2023 р. Визначено строк покладених на підозрюваного обов`язків у разі внесення застави - 2 місяці.

На переконання суду, у цій справі було встановлено строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що відповідає вимогам статей 196, 197 КПК України.

Водночас строк дії застави (ухвали суду в частині застави) встановлено не було. Крім того, суд звертає увагу, що застава була визначена як альтернативний запобіжний захід, і початок її дії був пов`язаний із внесення суми застави на відповідний рахунок, а не з датою постановлення відповідної ухвали суду.

Також, закінчення строку покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку із застосуванням застави, не свідчить про припинення такого запобіжного заходу, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України, не з`явлення обвинуваченого за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомлення про причини своєї неявки, є самостійною підставою для звернення застави в дохід держави.

Крім того, суд не позбавлений права вирішити питання про повернення застави під час ухвалення вироку у справі в порядку статті 374 КПК України.

На підставі викладеного в керуючись ст.ст. 182, 370-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про повернення застави - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повна ухвала оголошена 04.11.2024 р.

Суддя ОСОБА_1