Єдиний унікальний номер № 285/1955/17
Провадження № 1-кп/0285/539/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Звягель кримінальне провадження № 285/1955/17 0000805, 0001237) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новоград-Волинський, Житомирської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України

установив:

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 389 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Розуміє про наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 389 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Разом з тим судом поставлено на обговорення питання про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності Закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачена погодилася на закриття провадження.

Прокурор заперечив проти закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_4 , будучи засуджена вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.01.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт, ухиляється від відбування зазначеного покарання. Так, 17.03.2017 ОСОБА_4 під розписку ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, заходами стягнення, які можуть бути накладені, відповідальністю за ухилення від відбування покарання, направленням виданим старшим інспектором Новоград-Волинського МРВ з питань пробації ЦМУ з питань виконання кримінальних покарань, за яким повинна з 20.03.2017 приступити до відбуття покарання у КП НовоградВолинськжитлосервіс, що розташований за адресою: вул. Житомирська, 45, м. Новоград-Волинський, наказом директора № 33 від 20.03.2017 Про прийняття засудженого для відбування громадських робіт, згідно складеного графіку у КП НовоградВолинськжитлосервіс за адресою: вул. Житомирська, 45, м. Новоград-Волинський. Після чого, ОСОБА_4 виходила на роботу для відбування громадських робіт до НовоградВолинськжитлосервіс, відпрацювавши 6 годин, будучи належним чином ознайомлена з порядком відбування покарання, попереджена про наслідки ухилення від відбування покарання, остання з 22.03.2017 не з`являлася без поважних причин для відбування громадських робіт.

Своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.

Визначені у статті 49 КК строки давності діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з роз`ясненням, що міститься у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як зазначив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 20 червня 2023 року (справа № 686/22721/19) звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, що згідно ст. 12 КК України (на час вчинення кримінального правопорушення 22.03.2017) класифікувалося як злочин невеликої тяжкості, на даний час кримінальний проступок та карається пробаційним наглядом на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до положень ст. 49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину. Разом з тим, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Перебіг давності у кримінальному провадженні зупинявся, оскільки ОСОБА_4 ухилилася від суду та перебувала у розшуку з 24.07.2018 по 11.02.2019, з 08.07.2019 по 12.11.2019, з 21.10.2021 по 26.11.2021, з 29.04.2024 по 09.05.2024.

У судовому засіданні встановлено, що на час надходження клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності до суду закінчився строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за нереабілітуючої підстави - у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Арешт у кримінальному провадженні № 285/1955/17 0001237) не накладався. Витрати на залучення експерта, речові докази та цивільний позов відсутні.

Крім того, 12 травня 2017 року близько 23 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , зайшла до першого під`їзду вказаного вище будинку, де на першому поверсі виявила дитячу коляску марки EVERLO, яку в цей момент вирішила викрасти. Впевнившись, що поряд немає сторонніх осіб та її дії залишаються непоміченими та за ними ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив направлений на особисте збагачення умисно повторно таємно викрала вищевказану дитячу коляску.

Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном залишила і в подальшому викраденим розпорядилася на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 699 гривень.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні наведеного кримінального правопорушення за крадіжку майна вартістю 699 гривень.

З січня 2004 року при оподаткуванні замість поняття неоподатковуваний мінімум було введено поняття податкова соціальна пільга, яка розповсюджується лише на доходи громадян у формі заробітної плати і обмежена у використанні (використовується граничний показник доходу, для якого податкова соціальна пільга застосовується). Величина податкової соціальної пільги становила в 2017 - 800 грн. відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України.

Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У відповідності до ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга становить у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб - з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким збільшено розмір суми збитків для кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України та який перевищує інкриміновану в провину обвинуваченій суму заподіяних збитків (у відповідності до вимог ст. 51 КУпАП в новій редакції, п. 169.1.1 ст. 169 Розділу ІV, п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, розмір збитків по крадіжці для кримінальної відповідальності на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення повинен перевищувати 1600 гривень).

Згідно позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яку він висловив у постанові від 16.02.2021 по справі №345/3522/18:

За загальним правилом, закріпленим у частині другій ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Внесені законодавцем зміни, якими збільшено розмір суми збитків для кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, призвели до декриміналізації діяння, а дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відтак, у відповідності до положень ч. 1 ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, провадження в справі слід закрити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні № 285/1955/17 0000805) не заявлено.

Арешт на майно не накладався. Судові витрати відсутні.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 100, 284, 371, 373, 374 КПК України, суд -

постановив:

Кримінальне провадження, № 285/1955/17 0000805) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності Закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: дитячу коляску марки "EVERLO" залишити потерпілій ОСОБА_5 .

Клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 285/1955/17 0001237) в частині обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України подальшим провадженням - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення.

Головуючий ОСОБА_1