Справа № 591/7716/24
Провадження № 1-кп/591/268/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року Зарічний районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження №0001597 від 25.05.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, Сумської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, працює експедитором у ТОВ «АС Трейд Компані», перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , близько 22 год. 40 хв. 24.05.2024 керував автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вулиці Харківська в напрямку центру м. Суми, рухаючись в другій смузі руху з перевищенням дозволеної швидкості руху (80 км/год) в районі ТЦ «Мануфактура» (вул. Харківська, 2/2), ОСОБА_8 знехтував безпекою дорожнього руху, порушив вимоги п.п. 10.1, 12.4,18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив заходів при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість, аж до зупинки керованого ним транспорту та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому задніх відрізків 2, 3, 4, 5, 6, 7 ребер зліва, уламкового перелому проксимальної третини діафізу лівої ключиці зі зміщенням, внутрішньосуглобового уламкового перелому ліктьового відростка справа зі зміщенням, уламкового перелому гілки правої сідничної кістки та горизонтальної гілки правої лобкової кістки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1203 від 23.07.2024 не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення пунктів 10.1, 12.4 та 18.1 ПДР України, допущені ОСОБА_8 , знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_8 по порушенню Правил дорожнього руху умисні, а форма вини до наслідків необережна.

У судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, та пояснив що дійсно близько 22 год. 40 хв. 24.05.2024 керував автомобілем «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 по вулиці Харківська в напрямку центру м. Суми. Коли він їхав з перевищенням дозволеної швидкості руху на його думку близько (75-80 км/год) в районі ТЦ «Мануфактура» ( АДРЕСА_2 ) він здійснив наїзд на пішохода , який знаходився на пішохідному переході. Після наїзду відразу зупинився, викликав швидку допомогу, а в послідуючому в цей же день приїхав до потерпілого в лікарню. В судовому засіданні каявся, просив вибачення у потерпілого. Цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди визнав частково, та повідомив, що передав потерпілому в рахунок відшкодування шкоди 40500,00 грн., що підтверджується розписками, визнає ще на 40000,00 грн., в іншій частині просив суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 24.05.2024 близько 22 год. 40 хв. районі ТЦ «Мануфактура» (вул. Харківська, 2/2) коли він по пішохідному переходу переходив вул. Харківську, рухаючись від ТЦ «Мануфактура», його збив автомобіль, від чого втратив свідомість. Прийшов до свідомості в лікарні, де був працівник і водій автомобіля, який його збив, як потім він дізнався це був ОСОБА_8 . Останній просив у нього вибачення, в рахунок відшкодування шкоди передав йому 40500,00 грн. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_8 на суму 200000,00 грн. підтримав на суму 160000,00 грн. пояснивши, що 40500,00 грн., які передав йому обвинувачений, він вважає відшкодуванням моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок дтп він зазнав фізичних та душевних страждань, знаходився на стаціонарному лікуванні, втратив працездатність, її відновлення відбувається повільними темпами, погіршився стан здоров`я та загального самопочуття у зв`язку з чим приймає постійно ліки. Крім того під час перебування в стаціонарному відділенні був позбавлений можливості допомагати своїм непрацездатним батькам.

Оскільки пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, є добровільними у таких своїх позиціях, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 доведена у повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він порушив пункти 10.1, 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху, при керуванні 24.05.2024 близько 22 год. 40 хв. автомобілем «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на АДРЕСА_3 , що призвело до наїзду керованого ним транспорту на пішохода ОСОБА_7 та спричинення останньому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, є не судимим, молодий вік, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, попросив вибачення у потерпілого, шкодує про вчинене, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому Телевному ОСОБА_10 необхідно призначити у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено кумулятивну санкцію, яка передбачає наявність як основного, так і додаткового виду покарання і не дає можливості суду не призначати додаткового покарання.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

По справі представником потерпілого, в інтересах ОСОБА_7 , заявлявся цивільний позов до ОСОБА_8 про стягнення на його користь завданої моральної шкоди на суму 200 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали на суму 160000 грн., в тому числі, не заперечували, що ОСОБА_8 відшкодував їм 40500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачений вказаний позов визнав частково.

Суд, вислухавши учасників процесу, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що завдало йому значних емоційних переживань та фізичних страждань. Зокрема, після ДТП ОСОБА_7 стаціонарно лікувався, потребує тривалої реабілітації та відновлення, вимушений приймати ліки, що підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що наявний стан здоров`я перешкоджає позивачу повноцінно спілкуватися з друзями, рідними, що рідні страждають через нього та, що під час перебування на стаціонарному лікуванні він був позбавлений можливості фізично допомагати своїм непрацездатним батькам, суду не надано.

При цьому суд враховує те, що ОСОБА_8 відшкодував 40500 грн. потерпілому в рахунок завданої моральної шкоди.

Тому, враховуючи вищезазначені обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку розмір моральної шкоди становить 80500,00 грн., з яких відповідач в даній справі повинен відшкодувати 40000,00 грн. (80500-40500).

Тобто, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Представником Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради подавався разом з обвинувальним актом цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 на користь Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради майнової шкоди на суму 1251,5 грн., але у зв`язку зі сплатою обвинуваченим вказаної сум позивач написав заяву про відмову від позову.

Враховуючи такі обставини слід прийняти відмову від позивача від вказаного позову та на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК провадження у справі за вказаними позовами слід закрити.

Крім того, на підставі ст.100, ст.174 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів та скасувати накладений на них арешт.

Згідно із ст.ст.118, 124 КПК України з ОСОБА_9 на користь держави необхідно стягнути судові витрати, пов`язані із залученням експертів у справі, на суму 4 543,68 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Провадження у справі за цивільним позовом Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди в розмірі 1251,50 грн. закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 4 543,68 грн.

Скасувати арешт з речових доказів, а їх долю вирішити таким чином:

-Автомобіль «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання власнику Телевній ОСОБА_11 - після набрання вироком законної сили залишити власнику Телевній ОСОБА_11 ;

- Оптичний диск - залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1