Справа № 136/1830/24
провадження №1-кп/136/65/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, обвинувальний акт та Угоду про визнання винуватості від 25.09.2024, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 15.05.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, фізична особа-підприємець, має на утриманні неповнолітню дитину,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Навесні 2024 року в ОСОБА_3 винник умисел щодо отримання прибутку за рахунок обробки землі та вирощування сільськогосподарської продукції, всупереч вимог законодавства України. Так, ст. 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до вимог ст. ст. 112, 116 -126, 150 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки визнаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Так, реалізуючи свій корисливий мотив на зайняття земельних ділянок ОСОБА_3 в березні 2024 року, більш точної дати в ході проведення досудового розслідування не встановлено, шляхом протиправного використання землі у своїх потребах, діючи умисно, використовуючи найману сільськогосподарську техніку, вчинив самовільне зайняття земельної ділянки державної форми власності з кадастровим номером :04:000:5602, площею 10,0155 га та земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0591 площею 15,1207 га, що розташовані за межами с. Іванька, Липовецької ТГ, Вінницького району, Вінницької області, власником яких є Липовецька міська рада Вінницької області, шляхом їх обробки та посіву сільськогосподарської культури - сояшник, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельних ділянок та за відсутності будь - якого правочину щодо них. Своїми умисними діями щодо самовільного зайняття земельних ділянок ОСОБА_3 завдав шкоду, яка становить 277 654 грн. 71 коп. та є значною її володільцю.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її володільцю.

До вказаного обвинувального акту надано суду Угоду про визнання винуватості від 25.09.2024 укладену між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Згідно умов даної угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 197-1 КК України, у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. Кримінальним правопорушенням завдано майнову шкоду навколишньому природному середовищу в сумі 277 654 грн. 71 коп., яку в ході досудового розслідування відшкодовано частково у сумі 110 631 грн. 31 коп. ОСОБА_3 зобов`язується на протязі 6 (шести) місяців з моменту укладення угоди у повному обсязі відшкодувати частину не відшкодованих збитків заподіяних кримінальним правопорушенням у сумі 167 023 грн. 40 коп., про що надати прокурору у цей самий строк підтверджуючі документи.

Також сторони узгодили покарання, яке повинен понести за вчинення кримінального проступку, а саме: у вигляді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні прокурор заявив про можливість затвердження такої угоди із призначенням обвинуваченому покарання, яке у ній визначено.

Обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості та погодилися з визначеним у ній покаранням.

Представник потерпілої сторони Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області просив про розгляд справи без його участі.

Крім того, обвинувачений в присутності його захисника в судовому засіданні був повідомлений про наслідки затвердження угоди та її невиконання та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному проступку.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, суд вважає, що діяння у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мали місце, а саме як самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її володільцю, а отже його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Судом також враховано, що ОСОБА_3 за місцем проживання порушень громадського порядку не допускає, на обліку в лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, фізична особа-підприємець, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставиною, які пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України не вствновлено.

Переконавшись, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення, а саме: ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 28.08.2024 накладено арешт на посіви сільськогосподарської культури - соняшник, що вирощується на земельній ділянці площею 15,1207 га, що розташована за межами с. Іванька, Липовецької ТГ, Вінницького району, Вінницької області, з кадастровим номером :04:000:0591 та накладено арешт на посіви сільськогосподарської культури - соняшник, що вирощується на земельній ділянці площею 10,0155 га, що розташована за межами АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :04:000:5602.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ч. 1 ст. 197-1 КК України, ст.ст. 368, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.09.2024 між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 15.05.2024.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.09.2024 покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн 00 коп.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 28.08.2024 на посіви сільськогосподарської культури - соняшника, що вирощується на земельній ділянці площею 15,1207 га, що розташована за межами с. Іванька, Липовецької ТГ, Вінницького району, Вінницької області, з кадастровим номером :04:000:0591 та на посіви сільськогосподарської культури - соняшника, що вирощується на земельній ділянці площею 10,0155 га, що розташована за межами с. Іванька, Липовецької ТГ, Вінницького району, Вінницької області, з кадастровим номером :04:000:5602., власником яких є Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької обл.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_6