ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особа, стосовно якої застосовано

засоби медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

представника закладу, лікаря ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 .

Вказана ухвала обгрунтована тим, що застосування виду госпіталізації, як госпіталізація до закладу зі звичайним наглядом не забезпечить належного контролю з боку медичного персоналу за пацієнтом, задля унеможливлення останнім вживання наркотичних засобів, оскільки час, з якого у ОСОБА_7 сформувалися настанови на лікування та невживання наркотичних засобів, є нетривалим.

Суд першої інстанції вказав, що висновок комісії лікарів-психіатрів № 1105 від 03 листопада 2023 року в порушення вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №____», затвердженої Наказом МОЗ України № 527 від 28 липня 2014 року, не було підписано власноруч головою комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_10 , що свідчить про невідповідність зазначеного висновку комісії лікарів-психіатрів вимогам нормативно-правових актів.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року та направити справу до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для нового розгляду заяви про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ні положення КПК України, ні положення Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № », затвердженої Наказом МОЗ України № 527 від 28.07.2014, не містять заборони щодо використання факсиміле для підпису висновку комісії лікарів-психіатрів.

Вказав, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилається на попередній висновок комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_7 - висновок № 531 від 12.05.2023, проте клопотання обґрунтоване висновком - № 1105 від 03.11.2023.

Зазначив, що ОСОБА_7 03.11.2023 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка зробила висновок про доцільність його переведення на звичайний режим спостереження.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Частиною 2 ст. 514 КПК України передбачено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів № 1105 від 03 листопада 2023 року, а саме пункту № 24, відмічалось легковажне ставлення до свого асоціального способу життя в минулому зі вживання наркотичних речовин, не розумів зв`язку зі скоєним, жалю не виказував. Не усвідомлював наявності у себе психічного розладу. Лікувальні настанови на майбутнє не були сформовані. Згодом емоційні розлади нівелювались, поведінка була упорядкована, конфліктності, агресивних тенденцій не спостерігається, грубих психопатоподібних форм реагування не виявлялося, психотична симптоматика не поновлювалась. Настрій був рівний, конфліктних ситуацій не створював. Тривалий час зберігається стабільний психічний стан: поведінка носить спокійний, упорядкований характер без проявів агресії і ауто агресії. Висловлює формальний жаль з приводу скоєного. Погоджується із наявністю у себе хронічного психічного захворювання, сформувалися стійкі лікувальні настанови на майбутнє.

В пункті № 25 висновку комісії лікарів-психіатрів № 1105 від 03 листопада 2023 року зазначено, що розлади сприйняття на момент огляду заперечує, поведінкою не виявляє. Маячні ідеї не виказує. Мислення непослідовне, з тенденцією до докладності. Пам?ять на поточні та минулі події не порушена. Інтелектуальні здібності відповідають рівню набутих знань та вмінь, отриманій освіті. 3 приводу правопорушення висловлює формальний жаль, каже: «це сталося через те, що я тоді приймав наркотики... мені було погано... я не пам?ятаю, як це скоїв... жалкую більше не буду наркотики приймати.….». Сформована формальна критика до свого хворобливого стану та скоєного, стійкі лікувальні настанови на прийом підтримуючого лікування у майбутньому. Результати оцінки ризику насильства за шкалою HCR-20 вказують на «середній» рівень насильства у майбутньому, що обумовлено наявністю хронічного психічного розладу, який є безпосереднім фактором ризику насильства у майбутньому та залежить від стійкості намірів щодо тривалого спостереження та лікування у лікаря - психіатра, самоконтролю лікування та свого психічного стану, додержання режиму лікування у майбутньому. Ризик серйозної фізичної шкоди с «середнім». Ризик неминучого насильства є «середнім», оскільки при порушенні цих умов, існує помірна ймовірність вчинення насильства із зростанням ступеню насильства та зміною сценарію ризику вчинення насильства. Ризик насильства з боку ОСОБА_7 можна ефективно контролювати або зменшити у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (відповідно переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги).

Відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку комісії лікарів-психіатрів № 531 від 12 травня 2023 року, в пункті № 27 зазначено, що в клінічній картині захворювання емоційно-вольові порушення у вигляді нестійкості, напруженості, дратівливості зменшились за силою та частотою виникнення. Психопродуктивна симптоматика була відсутня. Критичні та прогностичні здібності залишаються порушеними, відсутнє розуміння основних проявів свого захворювання, необхідності подальшого спостереження у лікаря-психіатра та прийому підтримуючого лікування, полегшено оцінює тяжкість скоєного. Настанови на відмову від вживання наркотичних речовин у майбутньому не сформовані, залежним себе не вважає. Викладене свідчить про збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих.

Судом першої інстанції було встановлено, що у пацієнта ОСОБА_7 за міжкомісійний період сформувалось формально вірне відношення до свого стану і скоєного. Формально вірне відношення до свого стану це неповне чи часткове розуміння свого стану.

Окрім цього, ОСОБА_7 неодноразово перебував на лікуванні у наркологічних відділеннях, а саме в 2013 році, 2014 році та 2017 році з діагнозом «Синдром алкогольної залежності, утримання в умовах стаціонару».

Як було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_7 тричі потрапляв до лікарні. Йому ставили діагноз психоз, внаслідок вживання канабіоїдів, він не долікувався, всі три рази він лікувався лише по два тижні. Після цього, він по півроку не вживав наркотичні засоби, але потім знову починав вживати наркотики. Він вже вчетверте знаходиться на лікуванні.

Розглядаючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд має оцінити зміни, які відбулися у стані здоров`я пацієнта за міжкомісійний період.

Колегія суддів, зазначає, що у п. 24 висновку комісії лікарів-психіатрів № 531 від 12 травня 2023 року зазначено, що на перший план виступали виражені порушення мислення у вигляді непослідовності, різноплановості, тематичних зісковзувань, тенденції до конкретності, порушень критичності, своєрідності суджень.

При цьому, при проведенні комісії лікарів-психіатрів 03 листопада 2023 року, комісією встановлено, що на фоні підвищеної самооцінки відмічається незначні порушення мислення з тенденції до конкретності.

Тобто, у патопсихологічному стані ОСОБА_7 за міжкомісійний період відбулися незначні зміни.

Більш того, згідно п. 26 висновку комісії лікарів-психіатрів № 1105 від 03 листопада 2023 року, встановлений діагноз: розлад особистості і поведінки внаслідок вживання канабіоїдів. Синдром залежності в теперішній час утримання, але в умовах, що виключають вживання.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 992 31 серпня 2017 року, ПЗМХ у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом вид ПЗМХ та психіатричної допомоги, за якого особа, перебуваючи в СЗНПД, може самостійно, без супроводу медичного працівника залишати палату, відділення та СЗНПД.

Згідно п. 33 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 992 31 серпня 2017 року, пацієнти, до яких застосовано ПЗМХ у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим та звичайним наглядом, можуть залишати територію СЗНРД. Факт виходу пацієнта за територію закладу з надання психіатричної допомоги фіксується в журналі обліку пацієнтів, яким надано дозвіл вийти за межі СЗНПД.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи п. 26 висновку комісії лікарів-психіатрів № 1105 від 03 листопада 2023 року, згідно якого встановлено діагноз: розлад особистості і поведінки внаслідок вживання канабіоїдів. Синдром залежності в теперішній час утримання, але в умовах, що виключають вживання, а також неодноразові лікування ОСОБА_7 , після проходження яких за відсутності належного нагляду за його поведінкою, щоб виключала вживання ним наркотичних засобів, застосування виду госпіталізації, як госпіталізація до закладу зі звичайним наглядом не забезпечить належного контролю з боку медичного персоналу за пацієнтом, задля унеможливлення останнім вживання наркотичних засобів, оскільки час, з якого у ОСОБА_7 сформувалися настанови на лікування та невживання наркотичних засобів, є нетривалим.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів № 1105 від 03 листопада 2023 року, він не містить підпису голови комісії лікарів-психіатрів, а замість підпису проставлено факсиміле.

Чинне законодавство України нормативно не визначає поняття факсиміле, проте, частиною 3 статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, у разі використання факсимільного підпису повинен бути певний наказ чи розпорядження особи щодо можливості такого підпису.

Тобто, єдиною можливістю підтвердження факту вчинення певних дій з використанням факсиміле є погодження щодо можливості використання такого факсиміле, на якому має стояти власноручний підпис особи.

Кримінальним процесуальним законодавством та законодавством у сфері охорони здоров`я не передбачено можливість факсимільного відтворення підпису для посвідчення документів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подання до суду висновку комісії лікарів-психіатрів, який було підписано за допомогою факсимільного відтворення підпису голови комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_10 , передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі голови комісії ОСОБА_10 , на уповноваження певної особи на проставлення такого факсиміле. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої).

З технічного запису суду першої інстанції вбачається, що представник установи ОСОБА_11 суду першої інстанції повідомив, що фактично голова комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_10 перебуває в м. Києві та приймає участь у проведені огляду пацієнтів за допомогою ведеоконференцзв`язку. Щодо ознайомлення ОСОБА_10 з медичною документацію щодо пацієнта вказав, що всі матеріали щодо пацієнта направляються ОСОБА_10 за допомогою пошти. Про те, яким саме чином у висновку комісії лікарів-психіатрів з`явився факсиміле ОСОБА_10 йому не відомо. Жодних наказів щодо доручення іншим особам проставлення факсиміле замість ОСОБА_10 в закладі не має.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки суду не було надано жодних підтверджуючих документів, які б вказували на те, що ОСОБА_10 (носій підпису) доручив певній посадовій особі здійснювати факсимільне відтворення його підпису замість нього, та в судовому засіданні суду першої інстанції представник установи не зміг пояснити, яким саме чином та на яких підставах у офіційному медичному документі наявне факсимільне відтворення підпису голови комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_10 , судом не може сприйматися такий вид підпису, як дійсне волевиявлення голови комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_10 на погодження з результатами огляду пацієнта ОСОБА_7 .

Розділом І Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що комісія лікарів-психіатрів два чи більше лікарів-психіатрів, які колегіально приймають рішення з питань, пов`язаних з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до п. 26 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №____», затвердженої Наказом МОЗ України № 527 від 28 липня 2014 року у пунктах 29, 30 зазначаються підписи лікарів-психіатрів із зазначенням прізвища, імені, по батькові, сертифіката про присвоєння спеціальності лікаря-психіатра, лікарської категорії, стажу роботи лікарем-психіатром, посади, наукового ступеня, вченого звання (за наявності) та ставиться печатка закладу охорони здоров`я, що засвідчує підписи лікарів-психіатрів.

Тобто, за змістом п. 29 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №____», затвердженої Наказом МОЗ України № 527 від 28 липня 2014 року. Висновок комісії лікарів-психіатрів має бути підписаний безпосередньо членами комісії та головою комісії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначений висновок комісії лікарів-психіатрів № 1105 від 03 листопада 2023 року в порушення вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №____», затвердженої Наказом МОЗ України № 527 від 28 липня 2014 року, не було підписано власноруч головою комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_10 , що свідчить про невідповідність зазначеного висновку комісії лікарів-психіатрів вимогам нормативно-правових актів.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4