Провадження № 1-кп/643/787/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 19.07.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, який неодружений, раніше не судимий, є старшим солдатом, старшим оператором взводу протитанкових ракетних комплексів 3 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

Наказом командиру військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2024 № 178 старший солдат ОСОБА_4 (обвинувачений) призначений на посаду старшого оператора взводу протитанкових ракетних комплексів 3 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 16.07.2024 року в денний час доби, точний час встановити не виявилось можливим, поблизу АДРЕСА_2 , точне місце встановити не виявилось можливим, діючи з прямим умислом, направленим на придбання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов у місці проведення бойових дій корпус ручної гранати Ф-1 із підривачем типу УЗРГМ до ручних гранат, які став зберігати при собі у своїх берцях.

17.07.2024 ОСОБА_4 у складі військової частини НОМЕР_1 прибув у м. Харків на відпочинок.

19.07.2024 о 13 годин 50 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів, маючи при собі полімерний пакет з берцями, в яких знаходився корпус гранати Ф-1 та підривач до ручних гранат типу УЗРГМ, з метою відпочинку в орендованій квартирі, приїхав на метро зі станції «Університет» КП «Харківський метрополітен» до станції «Студентська» КП «Харківський метрополітен», де у вестибюлі вищевказаної станції метро злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками поліції.

19.07.2024 у період часу з 16 годин 23 хвилин до 16 години 48 хвилин під час огляду місця події у кімнаті поліції на станції метро «Студентська» КП «Харківський метрополітен» за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 136-М, на території Салтівського району м. Харкова, співробітниками ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області було виявлено та вилучено корпус ручної гранати Ф-1 із підривачем типу УЗРГМ до ручних гранат, які ОСОБА_4 зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно проведеної судової експертизи, надані на дослідження предмети є: корпусом ручної гранати Ф-1, промислового способу виготовлення. Корпус гранати Ф-1 споряджений вибуховою речовиною тротил. В окремому стані до категорії вибухових пристроїв, боєприпасів не відноситься. Уніфікований запал до ручних гранат типу модернізований УЗРГМ, промислового способу виготовлення. Являється вибуховим пристроєм, не призначеним для ураження живої сили і до категорії бойових припасів не належить. У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус ручної гранати Ф-1 з уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ утворюють ручну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії боєприпасів.

Відповідно до матеріалів службового розслідування, старший солдат ОСОБА_4 під час несення служби у військовій частині НОМЕР_1 корпус ручної гранати Ф-1, підривач типу УЗРГМ до ручних гранат не отримував.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Надав показання, згідно яких підтвердив вчинення ним кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно вказані час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Показав, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з його матеріалами і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи та позицію обвинуваченого, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні та достатні гарантії справедливого судового розгляду і відмова обвинуваченого від дослідження доказів у повному обсязі не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи наведене, визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Обвинувачений не одружений, дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Прокурором було зазначено, що на стадії досудового розслідування з боку обвинуваченого мало місце щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувачений у судовому засіданні 17.10.2024 зазначив, що щиро розкаюється у скоєному та шкодує про свій вчинок.

Ураховуючи наведене, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, не встановив.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання та необхідності вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з урахуванням таких критеріїв, як співрозмірність вказаного рішення характеру вчиненого діяння та його наслідкам (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання щодо розміру покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд керується таким.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Обвинувачений просив призначити йому мінімальне покарання, яким є позбавлення волі на строк 3 роки.

Ураховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, позицію сторін кримінального провадження та засади його диспозитивності, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Прокурор просив звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Обвинувачений також просив застосувати відносно нього звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ураховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який не є особливо тяжким, не пов`язаний з насильством та не призвів до тяжких наслідків у вигляді заподіяння шкоди життю, здоров`ю людей або майну, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, тобто наявність двох обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію сторони обвинувачення, засади диспозитивності кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим звільняє його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин даної справи та особи обвинуваченого буде необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення.

Таке звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в умовах передбаченого законом контролю за його поведінкою відповідатиме засадам гуманізму, буде співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило, суд, керуючись засадами змагальності та диспозитивності кримінального провадження, не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу за власною ініціативою згідно даного вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Питання про процесуальні витрати в розмірі 7572,80 грн., пов`язані з проведенням судової експертизи, суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України з урахуванням позиції учасників судового провадження, які просили знищити речові докази у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у загальному розмірі 7572,80 грн.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.07.2024 року на наступне майно, вилучене в ході огляду місця події у ОСОБА_4 : корпус ручної осколкової гранати Ф-1 із маркуванням: «386-79-83Т», поміщений до сейф-пакету № WAR1245995 з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами; підривач типу УЗРГМ до ручних осколкових гранат з маркуванням: на важелі: «39-83 УЗРГМ-2 УЗЧП» (на зовнішній стороні, «386-114-83» (на внутрішній стороні)», поміщений до сейф-пакету № WAR1245992 з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами.

Речові докази, а саме корпус ручної осколкової гранати Ф-1, із маркуванням: «386-79-83Т», поміщений до сейф-пакету № WAR1245995 з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами; підривач типу УЗРГМ до ручних осколкових гранат з маркуванням: на важелі: «39-83 УЗРГМ-2 УЗЧП» (на зовнішній стороні, «386-114-83» (на внутрішній стороні)», поміщений до сейф-пакету № WAR1245992 з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області - знищити.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1