Справа № 459/1275/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/673/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 13.05.2024 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червонограда Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, зокрема, 19.02.2024 Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2024 із застосуванням ст. 72 КК України, де 1 (одному) дню обмеження волі відповідає 8 (вісім) год. громадських робіт, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 5 (п`яти) днів обмеження волі.

Строк відбування покарання визначено рахувати з дня прибуття і постановки ОСОБА_6 на облік у виправному центрі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він, будучи раніше судимим, зокрема, 19.02.2024 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя. Так, ОСОБА_6 допустив систематичне невиконання встановлених обов?язків, порушення порядку та умов відбування покарання, зокрема, 24.04.2024 Червоноградським районним відділом філії ДУ «Центр пробаці» у Львівській області, на підставі розпорядження Червоноградського міського суду Львівської області No459/437/24 від 11.04.2024 про виконання вироку, що набрав законної сили, ОСОБА_6 постановлено на облік, як засудженого до покарання у виді громадських робіт. 24.04.2024 в ОСОБА_6 відібрано підписку, згідно з якою останнього повідомлено, що він засуджений до покарання у виді громадських робіт на 80 годин та ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також ОСОБА_6 попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Окрім того, ОСОБА_6 ознайомлено зі змістом ст. 40 Кримінально - виконавчого кодексу України. Згідно з наказом №111 від 24.04.2024 директора КП «ЧЖКС», ОСОБА_6 прийнятий для відбування громадських робіт на підприємство та під особистий підпис ознайомлений із графіком відбування громадських робіт на квітень 2024 року. Однак, ОСОБА_6 в КП «ЧЖКС» з 25.04.2024 по 26.04.2024 та з 29.04.2024 по 30.04.2024 не з?явився, не приступив до відпрацювання громадських робіт, не маючи на це поважних причин, на неодноразові виклики в Червоноградський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області не з?являвся, чим порушив умови відбування громадських робіт, встановлені ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, умисно і свідомо допустив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, що, згідно з ч. 3 ст. 40 КВК України, є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт. 02.05.2024 ОСОБА_6 прибув в КП «ЧЖКС» та під особистий підпис ознайомлений із графіком відбування громадських робіт на травень 2024. Однак, ОСОБА_6 в КП «ЧЖКС» 03.05.2024 та з 06.05.2024 по 07.05.2024 не з?явився, не приступив до відпрацювання громадських робіт, не маючи на це поважних причин, на неодноразові виклики в Червоноградський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області не з?являвся, що, згідно з ч. 3 ст. 40 КВК України, є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт. На даний час ОСОБА_6 не відбув жодної годин громадських робіт з встановлених 80 годин.

Обвинувачений у апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, звільнити його від відбування покарання з випробуванням та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років.

В мотивах апеляційної скарги обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини справи, покликається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував дані про його особу, який повністю визнав свою вину, а також відсутність суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень та ставлення ОСОБА_6 до кримінального проступку. Враховуючи наведене, а також наявність пом`якшуючих обставин у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, а оскаржуваний вирок є надто суворим відносно останнього.

Заслухавши доповідача, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працює, має середню освіту, на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, його вік, сімейний стан, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає за неможливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти особистих прав і свобод людини і громадянина, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком, що суттєво підвищує ступінь його суспільної небезпечності та свідчить про високий ризик вчинення повторного злочину.

Доводи апелянта про можливість призначення йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років, на переконання суду апеляційної інстанції, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Санкція ч. 2 ст. 389 КК України, тобто кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

Як вбачається, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання нижче середньої межі, у виді обмеження волі строком на 1 рік, водночас, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2024 та остаточно призначив ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 5 днів обмеження волі.

При цьому, суд вірно зазначив, що положеннями ч. 4 ст. 71 КК України визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відтак, призначення судом першої інстанції ОСОБА_6 остаточного покарання у виді 1 року 5 днів обмеження волі відповідає обставинам вчинення злочину, даним про особу обвинуваченого, відноситься до дискреційних повноважень суду та не суперечить вимогам закону.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції, при призначенні покарання, належним чином не врахував наявність такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Колегією суддів встановлено, що суддя, посилаючись у своєму рішенні на активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину, не зазначив, у чому саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам.

Так, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, а визнання засудженим своєї вини та факт з`явлення ОСОБА_6 до правоохоронних органів, якщо це відбулося вже після реєстрації кримінального провадження та проведення відповідних розшуковик дій щодо встановлення його місцезнаходження, не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що положення ст. 75 КК України застосовуються лише у випадку призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а не у виді пробаційного нагляду, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для зміни вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 13.05.2024 року із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 13.05.2024 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4