Справа №431/6087/21
Провадження № 1-в/191/421/24
УХВАЛА

іменем України

01 жовтня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділу №20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , від призначеного покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн. 00 коп., у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Старобільського районного суду Луганської області від 30.12.2021 року за ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за зміненою територіальною підсудністю Старобільського районного суду Луганської області, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, згідно розпорядження Верховного суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22, надійшло клопотання начальника відділу №20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , засудженого 30.12.2021 року вироком Старобільського районного суду Луганської області за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн. 00 коп.

15.02.2022 року ОСОБА_5 надав до Старобільського відділу пробації квитанцію про сплату частини штрафу, а саме 20000 грн. та 16.02.2022 року ще 10000 грн. Несплачена сума штрафу становить 38000 грн. 00 коп.

Після початку проведення активних бойових дій 24.02.2022 року, доступу до Старобільського відділу пробації немає, засуджений був позбавлений можливості з`явитися до підрозділу з об`єктивних причин. Також, відсутня можливість перевірити останнього за місцем проживання.

Відповідно до даних УІАП від 21.02.2023 року стосовно ОСОБА_5 , після 24.02.2022 року кримінальні провадження та протоколи про адміністративні правопорушення на території підконтрольній українській владі, відсутні.

Згідно відповіді нацсоцслужби України, ОСОБА_5 не зареєстрований у єдиній базі, як тимчасово переміщена особа.

Згідно відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України м. Харків, свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , не видавалось.

Згідно з інформації податкової служби України, інформація щодо джерел виплачених доходів за період з 4 квартал 2022 року по 3 квартал 2023 року, у Державному реєстрі відсутня.

Вжитими заходами місцезнаходження ОСОБА_5 , не встановлено.

Станом на 04.09.2024 року відділ пробації не отримував від засудженого документа про сплату залишку штрафу, а саме 38000 грн. 00 коп. З часу вступу вироку в законну силу, а саме з 01.02.2022 року минуло 2 роки 6 міс.

В зв`язку з викладеними обставинами, просить звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Старобільського районного суду Луганської області від 30.12.2021 року за ч. 1 ст.286 КК України до штрафу у розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім) гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Начальником відділу №20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 надано заяву про розгляд клопотання без участі представника відділу пробації.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання відділу пробації про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню з огляду на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , засуджений вироком Старобільського районного суду Луганської області від 30.12.2021 року, який набрав законної сили 01.02.2022 року, за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн. 00 коп.

15.02.2022 року ОСОБА_5 надав до Старобільського відділу пробації квитанцію про сплату частини штрафу, а саме у сумі 20000 грн. та 16.02.2022 року ще 10000 грн. Несплачена сума штрафу становить 38000 грн. 00 коп.

Після початку проведення активних бойових дій 24.02.2022 року, доступу до Старобільського відділу пробації немає, засуджений був позбавлений можливості з`явитися до підрозділу з об`єктивних причин. Також, відсутня можливість перевірити останнього за місцем проживання.

Відповідно до даних УІАП від 21.02.2023 року стосовно ОСОБА_5 , після 24.02.2022 року кримінальні провадження та протоколи про адміністративні правопорушення на території підконтрольній українській владі, відсутні.

Згідно відповіді нацсоцслужби України, ОСОБА_5 не зареєстрований у єдиній базі, як тимчасово переміщена особа.

Згідно відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України м. Харків, свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , не видавалось.

Згідно з інформації податкової служби України, інформація щодо джерел виплачених доходів за період з 4 квартал 2022 року по 3 квартал 2023 року, у Державному реєстрі відсутня.

Вжитими заходами місцезнаходження ОСОБА_5 , не встановлено.

Станом на 04.09.2024 року відділ пробації не отримував від засудженого документа про сплату залишку штрафу, а саме 38000 грн. 00 коп. З часу вступу вироку в законну силу, а саме з 01.02.2022 року минуло два з половиною роки.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Зокрема відповідно до ч.1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у чиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки їх вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно (Постанова ВС України від 24.12.2015 року №5- 324-15 кс.).

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженим від відбування покарання, призначеного вироком, або про вчинення ним нового злочину, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої або частини четвертої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Старобільського районного суду Луганської області від 30.12.2021 року, який набрав законної сили 01.02.2022 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, ОСОБА_5 не вчинено нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, суд вважає, що клопотання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для його звільнення від відбування покарання на підставі ст.80 ч.1 п.1 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст. 152 КВК України, керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника відділу №20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн. 00 коп., у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Старобільського районного суду Луганської області від 30.12.2021 року, що набрав законної сили 01.02.2022 року, за ч.1 ст.286 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Старобільського районного суду Луганської області від 30 грудня 2021 року за ч.1 ст.286 КК України, що набрав законної сили 01.02.2022 року, до покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн. 00 коп., у зв`язку із закінченням строку давності його виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1