УХВАЛА

25 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 442/3412/23

провадження № 51- 5215 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення стосовно ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Так, обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. Також слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, вказуючи про порушення апеляційним судом, зокрема, вимог ч. 3 ст. 404 КПК щодо повторного дослідження доказів, не послався на обставини, які б зумовлювали необхідність застосування цих вимог апеляційним судом, з огляду на межі апеляційного перегляду, передбачені вказаною статтею, та правила і порядок апеляційного розгляду, визначені ст. 405 цього Кодексу, до того ж, не конкретизував, які докази, досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, мав повторно дослідити апеляційний суд. Крім цього, доводи касаційної скарги захисника фактично щодо неповноти судового розгляду, та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно зі ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Таким чином, вимоги захисника не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК, а тому підлягають уточненню.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Вищенаведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо, всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3