Справа № 308/2728/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в залі суду подання провідного інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання та направлення для відбування покарання засудженої вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2024 року провідний інспектор Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 звернулась до суду із поданням про скасування випробувального терміну та направлення засудженої ОСОБА_4 для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2024 року, посилаючись на те, що засуджена ухилилась від виконання покладеного неї вироком суду обов`язку працевлаштуватися, вчинила адміністративні правопорушення передбачені ч.1, ч.2 ст.178 КУпАП, ст.183 КУпАП, а тому є підстави вважати, що не виконуючи покладені на неї судом обов`язки, вона ухиляється від відбування покарання, на шлях виправлення не стала.

Позиції учасників справи надані в судовому засіданні.

У судове засідання прокурор, представник органу пробації, засуджена ОСОБА_6 не з`явилися, повідомлялась про дату та час судового засідання, подали заяви про розгляд подання без їх участі. При цьому прокурор в поданій заяві висловила позицію про можливість залишення подання органу пробації без задоволення.

За змістом абзацу 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося, у зв`язку з неприбуттям всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Статтею 166 КВК України встановлено, у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Таким чином, аналізуючи положення вказаних норм закону, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання необхідно кілька складових, а саме: 1) невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом; 2) систематичне вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 185 ККУ до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років. Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку в 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Вирок суду набрав законної сили 19.03.2024 року.

Засуджена взята на облік Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області 28.03.2024 року та ознайомлена зі ст. 166 КВК України.

За період з 15.02.2024 року ОСОБА_4 вчинила адміністративні правопорушення: 09.03.2024 року за ч.ч.1,2 ст.178 КУпАП, 21.04.2024 року за ст. 183 КУпАП, ч.ч.1,2 ст.178 КУпАП, з подальшим накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу; ухилилася від виконання обов`язку працевлаштуватися.

11.09.2024 року засудженій було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ХІ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст. 51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Згідно пункту 5 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України: Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України

169.1.1. визначена податкова соціальна пільга у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, станом на 09.08.2024 - час набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024, розмір вартості майна, за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених ст. 51 в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, що становило 302 грн 80 коп збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3028 грн, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 3028 грн.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2024 у справі №308/2728/24, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, де вартість викраденого майна становила 2 967,00 грн., а отже наявні підстави для розгляду питання щодо приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2024 у справі №308/2728/24 у відповідність до Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, а тому розглядуване клопотання органу пробації є передчасним і у задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст.ст. 369-372, 376, 395, 537-539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання провідного інспектора Ужгородського РВ в Закарпатській області філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання та направлення для відбування покарання засудженої вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7