Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 554/7105/18
Провадження № 1-кп/553/23/2024
У Х В А Л А

Іменем України

05.08.2024м. Полтава

колегія суддів Ленінського районного суду м. Полтави в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому, підготовчому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 22.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 квітня 2020 року в провадження Ленінського районного суду м. Полтави, згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року, надійшло кримінальне провадження № 0000118 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, з обвинувальним актом та відповідними додатками, для розгляду.

Ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави (у складі: головуючої: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) від 30.04.2020 року, закінчено підготовку кримінального провадження до підготовчого судового засідання.

Відповідно до ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави ( у складі: головуючої: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) від 09 квітня 2021 року, клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0000118 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України - задоволено.

Призначено спеціальне судове провадження у кримінальному провадженні № 0000118 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України до судового розгляду у приміщенні Ленінського районного суду м. Полтави, з викликом учасників судового провадження.

Затверджено сформований під час підготовчого судового засідання список осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 122 від 09.08.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями замінено суддю члена колегії суддів ОСОБА_9 на суддю члена колегії суддів ОСОБА_10 , в зв`язку з перебуванням члена колегії ОСОБА_9 у відпустці в зв`язку з вагітністю та пологами.

Колегією суддів Ленінського районного суду м. Полтави (у складі: головуючої: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ) від 16 вересня 2021 року ухвалено продовжити розгляд даного кримінального провадження зі стадії судового розгляду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Полтави № 42 від 06.07.2023 року, призначено повторний автоматизований розподіл судових справ з підстав тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя, на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.06.2023 року, № 648/0/15-23 члена колегії ОСОБА_8 ..

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 06.07.2023 року, замінено суддю члена колегії ОСОБА_8 , на суддю - члена колегії ОСОБА_2 ..

Ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави ( у складі: головуючої: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_10 , ОСОБА_2 ) від 07 серпня 2023 року судове провадження у кримінальному провадженні з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого, ч.1 ст. 258-3 КК України, було вирішено розпочати зі стадії підготовчого провадження, з повторним викликом учасників судового провадження.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 12.12.2023 року, замінено суддю - члена колегії ОСОБА_10 на суддю члена колегії ОСОБА_3 ..

В судовому засіданні 05 лютого 2024 року колегією суддів Ленінського районного суду м. Полтави ( у складі: головуючої: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) ухвалено продовжувати зі стадії підготовчого провадження, з повторним викликом учасників судового провадження.

В судовому засіданні, призначеному на 05 серпня 2024 року на 13 год. 00 хв., прокурором до суду подано клопотання про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні та призначити судовий розгляд.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурором вказувалось про те, що з квітня 2014 року на території Донецької області створена та діє до цього часу терористична організація « Донецька народна республіка», тобто стійке об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності.

Основною метою створення та діяльності ДНР є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «Донецька народна республіка» на території Донецької області, його подальший вихід із складу України в порушення порядку, встановленого ст.ст. 2,73 Конституції України. Вказана терористична організація, у відповідності до мети її створення, є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

Прокурором в клопотанні також вказувалось про те, що, відповідно до матеріалів досудового розслідування, було встановлено, що ОСОБА_6 у період з 30 жовтня по 15 листопада 2014 року, перебуваючи у м. Лиман Донецької області та виїжджаючи до м. Ізюм Харківської області, здійснювала спостереження за переміщенням військової техніки, її видів, технічної характеристики, кількості військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, їх спорядження, зовнішнього вигляду. Отриману інформацію вона, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою телефонного зв`язку систематично передавала члену терористичної організації ОСОБА_11 , з позивним « ОСОБА_12 », на мобільний телефон з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», який має номер НОМЕР_1 , інформацію щодо розташування блокпостів, кількості військовослужбовців та техніки сил АТО, задіяних на території Донецької області.

Вказані дії ОСОБА_6 повинна була здійснювати як за власної ініціативи, так і на виконання отриманих від учасників ДНР відповідних завдань.

В подальшому, отримана від ОСОБА_6 інформація використовувалась незаконними формуваннями терористичної організації ДНР при плануванні бойових операцій та корегуванні артилерійських обстрілів позицій сил антитерористичної операції.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 , протягом жовтня листопада 2014 року, надаючи представникам терористичної організації ДНР відомості про дислокацію та рух військової техніки і військовослужбовців Збройних Сил України та сил антитерористичної операції, вчинила сприяння діяльності вказаної терористичної організації.

Прокурором вказувалось про те, що своїми умисними діями, які виразились у сприянні діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка», ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 258-3 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме: протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_6 від 22.11.2014 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.12.2014 року, 16.01.2017 року та 13.08.2017 року; протоколом огляду від 05.01.2015 року; протоколом огляду від 23.12.2014 року; протоколом огляду від 26.11.2015 року; матеріалами проведених ОТПЗ; висновком фоноскопічної експертизи № 10/4 від 01.03.2016 року; висновком судово - психологічної експертизи № 1834 від 31.05.2018 року; матеріалами тимчасових доступів до речей та документів роздруківок дзвінків з мобільного телефону та сім-карток, які використовувалися ОСОБА_6 та представником терористичної організації ДНР; іншими матеріалами у їх сукупності.

В клопотанні прокурором зазначалось про те, що 22.11.2014 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_6 затримано, в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України. Того ж дня слідчим вручено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Маріуполь Донецької області, українки, громадянці України, фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючій, незаміжній, раніше не судимій, письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

Так, 24.11.2014 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.12.2014 року підозрюваній ОСОБА_6 скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнено останню із зали судового засідання, у відповідності до Мінського Протоколу за підсумками консультацій Тристоронньої контактної групи щодо спільних кроків, спрямованих на імплементацію Мирного плану президента України ОСОБА_14 від 05.09.2014 року, досягнуто домовленостей щодо здійснення обміну полонених військових формувань України та цивільних заручників, а також затриманих членів незаконних збройних формувань терористичних організацій ДНР та ЛНР.

У поданому суду клопотанні прокурором в тому числі вказувалось про те, що обвинуваченій ОСОБА_6 було вручено повістки про виклик для проведення за її участю слідчих дій на 29.12.2014 року, 31.12.2014 року та 05.01.2015 року, але ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки.

Так, 06.01.2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 було зупинено, у зв`язку з переховуванням підозрюваної ОСОБА_6 від органу слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та не встановленням її місця знаходження, на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України, підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено відділу ЗНД Управлення СБ України в Полтавській області.

16 серпня 2015 року постановою Першого заступника прокурора Полтавської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 було продовжено до 3 місяців.

26 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_15 надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_6 , з метою її приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно повідомлення відділу ЗНД Управління СБ України в Полтавській області ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду на території м. Таганрог Ростовської області рф, забезпечити її явку до слідчого не представляється за можливе.

Так, 29 серпня 2018 року ухвалою слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 ..

Також прокурором в клопотанні зазначалось про те, що дотепер діяльність терористичної організації ДНР не припинена. Частина території Донецької області, де діють терористи, тимчасово непідконтрольна правоохоронним органам України. Тому, на думку прокурора, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і її точне місцезнаходження невідоме. Крім того, на даний час ОСОБА_6 продовжує перебувати у розшуку. Згідно інформації, наданої відділом ЗНД УСБУ в Полтавській області ОСОБА_6 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором ( м. Таганрог Ростовської області, рф).

Тому, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 наразі перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором ( м. Таганрог Ростовської області рф) та зважаючи на наявність достатніх доказів скоєння ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину, яка вчинила особливо тяжкий злочин, щодо якого, відповідно до ч.2 ст. 297-1 КПК України, передбачено можливість здійснення спеціального судового провадження, що на переконання прокурора вказує про те, що ОСОБА_6 ухиляється від явки до суду, на даний час перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, тому прохала надати дозвіл на здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні та призначити судовий розгляд.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що твердження прокурора щодо ухилення обвинуваченої від суду носять ймовірний , надуманий характер, тобто є лише припущенням, що не може бути належною правовою підставою для здійснення спеціального судового провадження та призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, ч.2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч.2,3 ст. 146, ст.ст. 146-1, 147, ч. 2-5 ст. 191 ( у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), ст.ст. 209, 225-258-6,348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400,408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Так, судом встановлено, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, складеного старшим слідчим слідчого відділу УСБУ в Полтавській області ОСОБА_16 , Затвердженого Прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області ОСОБА_17 - обвинувачена ОСОБА_6 у період з 30 жовтня по 15 листопада 2014 року, перебуваючи у м. Лиман Донецької області та виїжджаючи до м. Ізюм Харківської області, здійснювала візуальне спостереження за переміщенням військової техніки, її видів, технічної характеристики, кількості військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, їх спорядження, зовнішнього огляду. Отриману інформацію вона, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомого телефонного зв`язку систематично передавала члену терористичної організації ОСОБА_11 , з позивним « ОСОБА_12 », на мобільний телефон з сім - карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ України», який має номер НОМЕР_2 , інформацію щодо розташування блокпостів, кількості військовослужбовців та техніки сил АТО, задіяних на території Донецької області.

Вказані дії ОСОБА_6 повинна була здійснювати як за власної ініціативи, так і на виконання отриманих від учасників ДНР відповідних завдань.

В подальшому, отримана від ОСОБА_6 інформація використовувалась незаконними формуваннями терористичної організації ДНР при плануванні бойових операцій та корегуванні артилерійських обстрілів позицій сил антитерористичної операції.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 , протягом жовтня листопада 2014 року, надаючи представникам терористичної організації ДНР відомості про дислокацію та рух військової техніки і військовослужбовців Збройних Сил України та сил антитерористичної операції, вчинила сприяння діяльності вказаної терористичної організації.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однак, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадку, коли положення цього Кодексу не регулюють або регулюють неоднозначно питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Частина 1 ст. 7 КПК України до загальних засад кримінального судочинства відносить у тому числі забезпечення права на захист, доступу до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.

Зважаючи, що ст. 314 КПК України не передбачає можливості проведення підготовчого судового засідання за відсутності обвинуваченого, а можливість проведення судового розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченого передбачена у виключному переліку злочинів, зазначеному у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, враховуючи вимоги ст.ст. 2, 7, 9 КПК України, і виходячи із загальних засад кримінального судочинства, у тому числі і дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що проведення підготовчого судового засідання за відсутності обвинуваченої можливе з урахуванням думки учасників кримінального провадження, після вжиття усіх можливих заходів для належного повідомлення обвинуваченої про час та місце проведення підготовчого судового засідання та виключно у випадках, передбачених ч. 3 ст.323 КПК України, тобто у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ч. 2 ст. 297-1 КПК України, якщо обвинувачена переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної ВРУ державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений в міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Європейський суд з прав людини у рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, відносяться право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

У рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснене відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою. Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації, є необґрунтованими (рішення «Сейдович проти Італії», «Т. проти Італії», «Шомоді проти Італії»).

У справі «Сейдович проти Італії» ЄСПЛ зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити відмовитись від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.11.2014 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України. Того ж дня слідчим вручено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Маріуполь Донецької області, українці, громадянці України, фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючій, незаміжній, раніше не судимій, письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

Так, 24.11.2014 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.12.2014 року підозрюваній ОСОБА_6 скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнено останню із зали судового засідання, у відповідності до Мінського Протоколу за підсумками консультацій Теристоронньої контактної групи щодо спільних кроків, спрямованих на імплементацію Мирного плану президента України ОСОБА_14 від 05.09.2014 року, досягнуто домовленостей щодо здійснення обміну полонених військових формувань України та цивільних заручників, а також затриманих членів незаконних збройних формувань терористичних організацій ДНР та ЛНР.

У клопотанні прокурором вказувалось про те, що обвинуваченій ОСОБА_6 було вручено повістки про виклик для проведення за її участю слідчих дій на 29.12.2014 року, 31.12.2014 року та 05.01.2015 року, але ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки.

Так, 06.01.2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 було зупинено, у зв`язку з переховуванням підозрюваної ОСОБА_6 від органу слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та не встановленням її місця знаходження, на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України. Підозрювану ОСОБА_6 , оголошено у розшук, проведення якого доручено відділу ЗНД Управлення СБ України в Полтавській області.

16 серпня 20156 року постановою Першого заступника прокурора Полтавської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 продовжено до 3 місяців.

26 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_15 надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_6 , з метою її приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно повідомлення відділу ЗНД Управління СБ України в Полтавській області ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду на території м. Таганрог Ростовської області рф, забезпечити її явку до слідчого не представляється за можливе.

Так, 29 серпня 2018 року ухвалою слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 ..

Згідно положень ч.1,2 ст. 297-4 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та /або оголошений у міжнародний розшук. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, при вирішенні питання про наявність /відсутність підстав для здійснення спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного, слідчий суддя, окрім іншого, повинен встановити наявність хоча б однієї з обставин: підозрюваний оголошений у міжнародний розшук; підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Суд, дослідивши надані на підтвердження доводів клопотання прокурора матеріали, приходить до висновку, що доводи прокурора носять суперечливий характер та не доводять існування обставин, які є підставою для застосування спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні.

Так, у клопотанні прокурора зазначено, що обвинувачена ОСОБА_6 в теперішній час може проживати за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надано довідку Начальнику 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області від 02.08.2024 року за вих. № 66/5/3/1-2035.

На підтвердження цієї інформації прокурором у розпорядження суду надано листа Начальника 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області від 02 серпня 2024 року, адресованого Начальнику відділу з нагляду за додержанням заходів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_18 , в якому вказано, що Управлінням проводиться реалізація пошукових заходів , з метою встановлення місця перебування розшукуваної особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь, Донецької області. За їх результатами встановлено, що на даний час остання може проживати за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що прокурором не доведено тієї підстави, що обвинувачена ОСОБА_6 переховується від суду на території держави, визнаної ВР - агресором, оскільки точної, дійсної і достовірної інформації останньою суду надано не було. Та інформація, що міститься в довідці Управління СБУ в Полтавській областів від 02.08.2024 року за № 66/5/3/1-2035, є лише припущенням даного органу щодо можливого перебування обвинуваченої, а не її дійсного місця перебування/проживання.

При цьому, суд звертає увагу, що, відповідно до матеріалів кримінального провадження, вбачається, 22.11.2014 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_6 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України. Того ж дня слідчим було вручено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Маріуполь, Донецької області, українці, громадянці України, фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючій, незаміжній, раніше не судимій письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

Так, 24.11.2014 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.12.2014 року підозрюваній ОСОБА_6 скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнено останню із зали судового засідання, у відповідності до Мінського Протоколу за підсумками консультацій Тристоронньої контактної групи щодо спільних кроків, спрямованих на імплементацію Мирного плану президента України ОСОБА_14 від 05.09.2014 року досягнуто домовленостей щодо здійснення обміну полонених військових формувань України та цивільних заручників, а також затриманих членів незаконних збройних формувань терористичних організацій ДНР та ЛНР.

Про дані обставини вказувалось прокурором у клопотанні про здійснення спеціального судового провадження.

Наведені вище факти вказують про те, що ОСОБА_6 була затримана на території України, до останньої було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був скасований ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.12.2014 року, оскільки у грудні 2014 року вона була обміняна згідно Мінських домовленостей, що достуменно відомо стороні обвинувачення та що в свою чергу вказує про те, що обвинувачена вибула до території держави - агресора не з власої ініціативи, а на підставі рішення компетентних органів нашої держави.

У постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15 суд роз`яснив, що під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.

Отже, при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Разом з цим, всупереч тому, що ОСОБА_6 була затримана правоохоронними органами на території України та до останньої було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був скасований ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.12.2014 року, оскільки у грудні 2014 року вона була обміняна згідно Мінських домовленостей, про що вказувалось прокурором в клопотанні та не заперечувалось в судовому засіданні, попри ці беззаперечні факти прокурор в суді наголошувала на тому, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що є безпідставним.

В обґрунтування вказаних тверджень прокурора вказувалось про те, що після скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, у відповідності до Мінського Протоколу за підсумками консультацій Тристоронньої контактної групи щодо спільних кроків, спрямованих на імплементацію Мирного плану президента України ОСОБА_14 від 05.09.2014 року, досягнуто домовленостей щодо здійснення обміну полонених військових формувань України та цивільних заручників, а також затриманих членів незаконних збройних формувань терористичних організацій ДНР та ЛНР, останній були вручені судові повістки про виклик для проведення за її участю слідчих дій на 29.12.2014 року, 31.12.2014 року та 05.01.2015 року, але підозрювана ОСОБА_6 до органу досудового слідства не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки.

При цьому, прокурор не змогла пояснити суду, яким чином та у який спосіб обвинувачена ОСОБА_6 , яка була звільнена компетентним судом України з під варти 24 грудня 2014 року та обміняна, мала з`явитися на українську територію до правоохоронних органів по даному кримінальному провадженню.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що всі повістки, на вказані у клопотанні прокурором дати, були отримані підозрюваною ОСОБА_6 одномоментно в один день, а саме 24 грудня 2014 року, тобто в день її звільнення з під варти та обміну, що вказує про відсутність у діях останньої умислу на її ухилення від явки до правоохоронних органів на підтвердження вищевказаних висновків суду та неможливості з об`єктивних та дійсних причин з`явитися ОСОБА_6 на виклики до слідчого СВ УСБУ в Полтавській області, на вказані в повістках про її виклик дати і час, про що було достеменно відомо і правоохоронним органам вказує та обставина, що остання була одразу обміняна з направленням до рф, відповідно до існуючої на той час процедури, що в свою чергу спростовує твердження прокурора про наявність законних підстав для здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні.

Більше того, прокурор в судовому засіданні не змогла вказати суду безпосередню дату обміну ОСОБА_6 та при цьому сама зауважила, що зазначений обмін відбувався дуже швидко, що надає суду підстави стверджувати, що обвинувачена ОСОБА_6 була направлена на територію країни - агресора у відповідності до спеціально визначеного порядку по обміну за відома правоохоронних органів України, які здійснювали досудове розслідування та процесуальний контроль за ним, а відтак ознаки ухилення ОСОБА_6 від явки до слідчого прокурором поза розумним сумнівом перед судом не доведено належними і допустимими доказами та в спосіб встановлений законом.

Таким чином, прокурором в клопотанні про здійснення спеціального судового провадження та доданих до нього матеріалах не наведено відомостей, які б носили системачний, умисний характер та які б давали підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При цьому, будь-яких інших доказів, крім довідки Заступника начальника ГВ начальника 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Полтавській області від 02.08.2024 року, перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, прокурором суду не надано.

Оцінюючи надану прокурором довідку Заступника начальника ГВ начальника 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Полтавській області від 02.08.2024 року, як єдине підтвердження факту перебування ОСОБА_6 на території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, з метою ухилення від правосуддя, суд виходить з того, що викладені у листі відомості не мають посилань на будь-які джерела їх підтвердження та походження, тому вважає, що цей доказ не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 84, 86 КПК України, отже він не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень.

Поряд з цим, однією з підстав, передбачених законом, для здійснення спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного, є перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку.

Так, 06.01.2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, у зв`язку з переховуванням підозрюваної ОСОБА_6 від органу слідства , з метою ухилення від кримінальної відповідальності та не встановленням її місця знаходження, підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено відділу ЗНД Управління СБ України в Полтавській області.

Зважаючи , що юридичною підставою для оголошення розшуку підозрюваного є рішення (окрема постанова) слідчого або прокурора про такий розшук.

Зважаючи на те, що Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення та видів розшуку, однак в окремих статтях містяться словосполучення «міждержавний розшук» ( п. 20-1 Перехідних положень КПК України), «міжнародний розшук» ( ч.5 ст. 139, ч.2 ст. 297-1, п.4 ч.2 ст. 297-2 КПК України). При цьому, юридична практика виділяє три види розшуку: державний, міждержавний та міжнародний. Поняття «міжнародний розшук» також у законодавстві відсутнє.

З метою визначення вказаного поняття, слід звернутися до Академічного тлумачного словника Української мови, відповідно до якого розшук (юр.) це - система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник, викраденого майна і т.ін.; міждержавний це той, який існує, відбувається між державами, спільний для кількох держав.

Таким чином, аналіз положень ч.1 ст. 281 КПК України в сукупності із зазначеним визначенням поняття «міжнародний розшук» дає підстави зробити висновок, що міжнародний розшук це система слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на виявлення зниклого підозрюваного саме за межами України.

В свою чергу матеріали кримінального провадження та клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження не містять відомостей про те, що обвинувачена ОСОБА_6 перебувала у міждержавному та/або міжнародному розшуку, більше того, прокурором не наведено та не надано доказів проведення ряду слідчих(розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на виявлення зниклого підозрюваного саме за межами України в рамках розшукової справи заведеної 06.01.2015 року.

Наведені вище обставини дають підстави для висновку суду про неможливість здійснення спеціального судового провадження даного кримінального провадження за відсутності обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки відсутні достатні дані ухилення ОСОБА_6 від явки до суду, відомості про її перебування на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, відсутні дані про оголошення ОСОБА_6 у міждержавний та/або міжнародний розшук, тому колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 є безпідставним та до задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладені висновки, є передчасним клопотаня прокурора в частині призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ч.2 ст. 297-1 КПК України, ст.ст. 40,110, 297-1, 297-2 КПК України, Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції", колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0000118 від 22.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3