Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/489/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2024м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 24.01.2024

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ямпіль, Вінницької області, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на час вчинення кримінального правопорушення у ТОВ «УКРЕЛІТАГРО» на посаді директора елеватора, наразі працюючого торговим агентом, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2024 року, близько 07 год 25 хв у темну пору доби, ОСОБА_4 , в порушення вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості 50 км/год» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі по тексту - Правил), на технічно справному автомобілі марки «Ford» моделі «Fusion» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався автодорогою Т-2324, сполученням «Старокостянтинів-Антоніни» в напрямку від м. Старокостянтинів до с. Антоніни, проїзна частина якої була вкрита рихлим снігом, зі швидкістю близько 70 км/год, перевищуючи допустиму швидкість руху під час слизького дорожнього покриття 50 км/год.

Крім цього, водій ОСОБА_4 не дотримуючись вимог п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б, д) Правил, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни та створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян.

Зокрема, водій ОСОБА_4 , продовжуючи рух за кермом вищевказаного автомобіля із зазначеною швидкістю по своїй смузі руху, достовірно знаючи, що проїзна частина перебуває у слизькому стані, ігноруючи вимоги дорожніх знаків 1.13 «Слизька дорога», 7.12 «Ожеледиця», 7.21. «Зона дії 5 км», 3.29 «Обмеження швидкості 50 км/год» Правил, на відстані 112 м від Т- подібного перехрестя вищевказаної автодороги, в порушення вимог п. 12.3 Правил, не врахував дорожню обстановку у вигляді руху велосипедиста ОСОБА_7 , який керуючи велосипедом невідомої марки рухався по смузі руху в напрямку с. Антоніни в попутному напрямку та становив перешкоду для подальшого руху, яку він спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною автомобіля на велосипедиста ОСОБА_7 .

Внаслідок наїзду велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розриву хребта між 5 і 6 грудними хребцями з розходженням хребців та ушкодженням спинного мозку в місці перелому, переломовивих між 6 і 7 шийними хребцями, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент спричинення, та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Крім того ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: прямого перелому грудини між 3 і 4 ребрами, непрямі переломи 2,3,4,5,6,7 ребер справа по середньо-ключичній лінії та 3,4,5,6,7,8,9 ребер зліва по передньо-пахвинній лінії, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Велосипедист ОСОБА_7 помер 24.01.2024 в КНП «Старокостянтинівська БПЛ» від розриву хребта між 5 і 6 грудними хребцями.

Таким чином, водій ОСОБА_4 своїми діями порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. (б, д), 12.3 Правил та не дотримався вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості 50 км/год», зміст яких полягає в наступному:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- д.з 3.29 «Обмеження швидкості 50 км/год». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості 50 км/год» та вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням смерті ОСОБА_7 .

У судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.

Суду обвинувачений пояснив, що він дійсно в той день, керуючи автомобілем, проявив неуважність та не впевнився в безпечності дистанції, при тій швидкості руху, за якою рухався автомобілем у темну пору доби, в результаті чого допустив наїзд на велосипедиста. Після вчинення ДТП вийшов з автомобіля та відразу підійшов до велосипедиста, щоб перевірити його стан, говорив з ним, а далі викликав швидку та чекав на її приїзд. Сподівався, що постраждалий буде жити, однак у лікарні повідомили, що останній помер. У той же день поїхав до потерпілої, просив пробачення. З потерпілою стороною спілкується до сьогоднішнього дня. Потерпілій він відшкодував матеріальну та моральну шкоду.

Аналізуючи у подальшому причини ДТП, вказує, що окрім темної пори доби, його увагу відволік автомобіль, який здійснював обгін. Також потерпілий був у темному пальто, що, ймовірно, закрило світло відбивальний елемент на велосипеді. Дорога була слизька, не посипана.

Також додав, що він щиро розкаюється та дуже шкодує про вчинене.

Також просив суд не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки його робота (торговим агентом) пов`язана з необхідністю керування транспортним засобом. Також зобов`язався і у подальшому допомагати потерпілій (усім, що буде потрібно, у тому числі щодо встановлення пам`ятнику загиблому), для чого потрібно буде до неї приїжджати. Також він одружений, на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей.

Захисник обвинуваченого просив призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, зі встановленням іспитового стоку 1 рік та без позбавлення права керування транспортними засобами.

Прокурор в судовому засіданні просила застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з призначенням іспитового терміну три роки з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Потерпіла подала заяву про розгляд справи без її участі. Підтвердила, що моральна шкода відшкодована у повному обсязі, майнових претензій до обвинуваченого не має. Просить суд позбавлення волі з реальним терміном не призначати. Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не застосовувати.

Представник потерпілої підтвердив у судовому засіданні домовленість між обвинуваченим та потерпілою щодо подальшої допомоги. Тому вказав, щоб потерпіла зацікавлена, щоб обвинувачений не був позбавлений права керування транспортними засобами. Також вказав, що потерпіла була сестрою та опікуном ОСОБА_7 . Просив призначити мінімальне покарання.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, поза розумним сумнівом, суд визнає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною в тому, що він за викладених в описовій частині вироку обставин, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 помер, і кваліфікує такі дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлені.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, згідно вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 скоїв тяжкий не необережний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

У той же час, суд враховує, що такий злочин обвинувачений вчинив вперше і з необережності, в чому щиро розкаявся, раніше ні в чому протиправному помічений не був, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Орган пробації прийшов до висновку про низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення (0 балів). Рівень ризику небезпеки для суспільства низький (0 балів).

Також суд враховує і суспільно корисну посткримінальну поведінку ОСОБА_4 , який активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно і повністю відшкодував спричинені збитки потерпілій, та зобов`язався їй допомагати у подальшому.

За таких обставин, враховуючи конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченого в санкції ч.2 ст.286 КК України.

Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому передбаченого ч.2 ст.286 КК України додаткового, не обов`язкового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, суд звертає увагу на таке.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. Внаслідок порушення особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п.20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд враховує, що обвинувачений порушив ПДР, що призвело до незворотних наслідків у виді смерті людини.

Водночас, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема характер допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, причини та умови, що сприяли вчиненню злочину, зокрема, погодні умови, стан дорожнього покриття.

Обвинувачений в стані сп`яніння на час вчинення ДТП не перебував, раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався.

Також суд приймає до уваги і позицію потерпілої, яка, посилаючись як на вищевказані обставини щодо допомоги, так і на відсутність претензій до обвинуваченого, просила не позбавляти останнього права керування транспортними засобами.

Обвинувачений характеризується виключно з позитивної сторони, має сім`ю, утримує двох неповнолітніх дітей, та дружину, скарг на його поведінку не надходило.

Обвинувачений вказує, що його заробіток, та, як наслідок, добробут його родини, залежить від його можливості працювати, що безпосередньо пов`язано із керуванням транспортним засобом.

За досудовою доповіддю органу з питань пробації, обвинувачений характеризується як особа з низьким рівнем ризику вчинення повторних правопорушень та низьким рівнем небезпеки для суспільства (0 балів).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення і його наслідки, особу винного та вищенаведені конкретні обставини справи, а також думку прокурора та потерпілої, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до останнього ст.ст.75, 76 КК України та звільняє від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього ж Кодексу.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженню слід покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту на майно, накладеного на підставі ухвали слідчого судді, вирішити в порядку ч.4 ст.174 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 11359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.01.2024 на автомобіль «Ford» моделі «Fusion» д.н.з. НОМЕР_1 , дорожній велосипед невідомої марки синього кольору та світло відбиваючий елемент квадратної форми жовтого кольору, який є елементом дорожнього велосипеда. скасувати.

Речовий доказ автомобіль «Ford» моделі «Fusion» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно постанови слідчого від 24.01.2024 залишений на відповідальне зберігання на території ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ дорожній велосипед невідомої марки синього кольору, який згідно постанови слідчого від 24.01.2024 залишений на відповідальне зберігання на території ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Речовий доказ - світло відбиваючий елемент квадратної форми жовтого кольору, який є елементом дорожнього велосипеда невідомої марки синього кольору, переданий на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів, що за адресою: АДРЕСА_2 знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1