УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії запобіжного заходу

Справа № 505/4213/24

Провадження № 1-кп/505/731/2024

14 листопада 2024 року місто Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської областіу складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Подільськ клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000457 від 09.10.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Котовського міськрайонного суду Одеської областіОСОБА_1 перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Ухвалою слідчого судді 26.09.2024 на стадії досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 24.11.2024.

23.10.2024 обвинувальний акт у порядку ст. 283, 291 КПК України направлено до Котовського міськрайонного суду Одеської області.

В клопотанні сторони обвинувачення зазначено, що ризики визначені раніше судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого не зникли та продовжують існувати передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, мотивуючи тим, що на даний час ризики, про які зазначає прокурор у своєму клопотанні відсутні, на даний час із стороною обвинувачення укладено угоду, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений зазначив, що є сиротою, на даний час на утриманні перебуває дитина, вказує про постійну допомогу зі своєї сторони матеріального характеру потреб Збройних Сил України.

Суд, вислухавши думки прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.Під час досудового слідства, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 26.09.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.11.2024.

На теперішній час обвинувачений перебуває під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Наразі триває судовий розгляд у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим виникає потреба у продовженні терміну дії запобіжного заходу.

Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу стороною захисту, враховуючи конкретні обставини та суспільну небезпечність вчинених обвинуваченим діянь, тяжкість покарання, за вчинення злочину, суд приходить до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, можливість незаконно вплинути на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом із тим, у справі ОСОБА_6 проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Статтями 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положення, встановлені у рішеннях Європейського суду з прав людини вказують на необхідність дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання її під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненніу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що свідчить про його підвищену суспільно небезпечну поведінку та існування ризиків ухилення від явки до суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк. Крім того, на час розгляду клопотання прокурора відсутні будь-які дані про неможливість перебування обвинуваченого в умовах попереднього ув`язнення за станом здоров`я.

Суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, а також з тим, що на даний час ризики, визначені в ухвалі слідчого судді при обранні запобіжного заходу обвинуваченому не змінились та не зменшилися, а строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 24.11.2024.

Крім того, зважаючи на введення воєнного стану в України, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, запобігти існуючим ризикам, а тому такий захід забезпечення відповідає меті кримінального провадження та суспільному інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За наслідками розгляду питання, суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Визначаючи підстави для виняткового виду запобіжного заходу, суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, тяжкість обвинувачення, а також враховує, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З викладених вище підстав, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Виходячи з цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою до 12 січня 2025 року включно.

На підставі наведеного та керуючись ст. 176, 177, 178, 180, 182, 183, 331, ст. 376 ч. 1, 2, 369, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб, тобто до 12 січня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя

Котовського міськрайонного суд

Одеської області ОСОБА_7