У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000190 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-обвинуваченого ч. 1 ст. 115 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення у період з 06.08.2022 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання з 06.08.2022.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доповнень до неї.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та доповнень до неї.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що вирок не ґрунтується на доказах, які б беззаперечно доводили його вину, його показання не спростовані, а в ході судового розгляду сторона обвинувачення не довела винуватість особи поза розумним сумнівом.

Вказав, що судом не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної та об`єктивної сторони злочину, а саме щодо форми вини умислу або необережності. Зазначив, що суд першої інстанції, перерахувавши всі докази, жодної оцінки їм не надав.

Вказав, що він неодноразово суду пояснював, що в той момент коли ОСОБА_9 хотів вдарити його ножом, він відчув реальну загрозу своєму життю, так як відстань між ними була на довжину зігнутої руки і автомата з складеним прикладом. Відбігти в сторону, захистити себе іншим чином не було можливості. Тому єдина можливість захистити себе - це виставити вперед те, що було в руці, а в даному випадку - автомат, щоб збільшити відстань від нападника і не надати йому наблизитись і нанести удар ножом, що він і зробив.

Вказав, що його дії, механізм спричинення тілесних ушкоджень повністю відповідає механізму вчинення вбивства ОСОБА_10 , продемонстровано ним під час проведення слідчого експерименту від 13.10.2022, а також тілесним ушкодженням, виявлених при проведенні судово-медичної експертизи №-2904 від 17.10.2022 (куля увійшла зверху вниз і справа наліво), постріл був здійснений впритул, або з дуже близької відстані, на що вказує опік шкіри, опалене волосся, поясок осаднення, поясок обтирання. Також при розтині порожнини тіла потерпілого відчувався запах алкоголю.

Зазначив, що після наряду він не поставив автомат на запобіжник, оскільки був втомлений, а коли він йшов за ОСОБА_11 , він не знав, що автомат знаходиться у зведеному стані, так як він здивувався, що ОСОБА_9 знов прийшов до нього зі зброєю в руках, ще й був в агресивному стані.

Вказав, що його показання підтвердив свідок ОСОБА_12 , однак суд першої інстанції поставився до них критично. Зазначив, що вказаний свідок перший, через 2-3 с вибіг, почувши постріл, так як спускався до підвального приміщення у зв`язку з обстрілом міста Миколаєва. Свідок бачив, як він заходив до своєї кімнати з автоматом, приклад складений. Також бачив у правій руці ОСОБА_10 зажатий ніж, який свідок ОСОБА_13 взяв і поклав до своєї кишені.

Зазначив, що суд першої інстанції у вироку вказав, що особисті речі ОСОБА_10 були в його кишенях, зокрема ніж, а зброя ОСОБА_10 перебувала в сейфі, бо він ( ОСОБА_13 ) шукав ключі в його карманах. Однак, в якому сейфі перебувала зброя ОСОБА_10 , і в яких карманах ОСОБА_13 знайшов ключі від сейфу, і в яку годину, суд не зазначив.

Також зазначає, що з показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що він обшукував кармани потерпілого о 08:00. Однак, в цей час проводився огляд місця події з 7.00 до 10.15. Допитані свідки (поліцейські) - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , вказали, що коли проводили огляд місця події, ділянка навколо була огороджена, до трупа жодна стороння особа не підходила. Допитаний судом свідок ОСОБА_17 , коли прибув на місце події приблизно о 04:30, оглядав кармани потерпілого ОСОБА_10 і нічого не знайшов. Також жоден допитаний свідок взагалі нічого не говорить про те, що у кімнаті ОСОБА_10 був сейф, в якому нібито він зберігав зброю.

Зазначив, що свідок ОСОБА_17 (командир взводу), свідок ОСОБА_18 (командир роти), свідок ОСОБА_12 (солдат) суду пояснили, що неодноразово бували в кімнаті ОСОБА_10 , сейфа у кімнаті не було. Зброя ОСОБА_10 знаходилась при ньому. Тобто, знаходження сейфу у кімнаті ОСОБА_10 нічим не підтверджено. Однак, свідок ОСОБА_13 на питання слідчого, як ви дізнались, що автомат був у сейфі, вказав, що в кімнаті автомата не було, сейф був закритий. Сейф відкрили ключом. Ключі були при ОСОБА_19 в кармані.

Вказав, що коли приїхала слідчо-оперативна група на місце події, це приблизно у 6:00 год. 06.08.2022, речі ОСОБА_10 : запальничка, ніж, навушники, мобільний телефон, ОСОБА_20 , пачка цигарок тощо, які у карманах ОСОБА_10 знайшов ОСОБА_13 , знаходились на стільці (кріслі) біля трупа. Зазначене залишилося поза увагою суду.

Також суд не дав оцінки показанням свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Вважає, що їхні показання суттєвого впливу на встановлення мотиву та умислу кримінального правопорушення не мають.

Вказав, що свідок ОСОБА_18 (командир роти) суду повідомив, що коли зайшов у кімнату до ОСОБА_23 , його зброя його була з ним. Після чого свідок змінив показання та вказав, що коли виходив з кімнати, то бачив зброю ОСОБА_23 у підвалі біля трупа, в 2-х м від вхідних дверей. (Хоча по матеріалам справи, труп ОСОБА_10 перебував приблизно в 21 м від входу.) На деякі питання суду свідок взагалі не зміг дати відповідь, плутався у своїх показаннях. Допит його був проведений у режимі відеоконференції. За кадром було чутно, що йому підказували.

Зазначив, що суд першої інстанції послався на протокол слідчого експерименту та висновок експерта від 01.12.2022 №-КСЕ-19/115-22/6497, однак, ніякої оцінки цим доказам не надав.

Зазначив, що експерт вказав, що були взяті зразки крові ОСОБА_10 і ОСОБА_23 , проведено генетичне дослідження, також зроблені змиви з АКСУ 74 (автомат обвинуваченого). Проведено порівняльне дослідження, з якого вбачається, що на автоматі обвинуваченого, який свою зброю в жодному разі нікому не давав, останній тримав її в руках, виявлені генетичні ознаки клітин без домішки крові, які належать ОСОБА_24 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_25 . Походження домінуючих генетичних ознак клітини без домішки крові виявлених на автоматі АКСУ 74 від підозрюваного ОСОБА_7 виключається. Цьому суд не надав належної оцінки.

Зазначив, що в порушені вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в обвинуваченні, визнаному судом доведеним, не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у вчинені якого він визнаний винним. На думку апелянта, відсутність належного формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, унеможливлює якісний і повний захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що його дії кваліфіковані не вірно і не відповідають фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, його дії слід кваліфікувати за ст. 36 КК України - як необхідна оборона, тобто дії обвинуваченого були вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом завдання шкоди нападаючому.

Узагальнені доводи інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_5 вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін. Вважає, що фактичні дані, які стали підставою для обвинувачення, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Вказав, що наявність у руках потерпілого зброї - автомату і ножа, не підтверджується зібраними доказами та доводи обвинуваченого в цій частині спростовано показаннями свідків та даними протоколу огляду місця події, яким встановлено, що ніж був у кармані ОСОБА_10 , і його зброї на місці події не було.

На думку прокурора, необхідності в обороні свого життя та здоров`я у обвинуваченого не було, необхідність затримання потерпілого також була відсутня, обвинувачений діяв умисно із непрямим умислом, що призвело до смерті потерпілого.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

06.08.2022 близько 03:50, старший солдат ОСОБА_7 перебував у одній із кімнат (кімната тимчасового його проживання) підвального приміщення у місці тимчасової дислокації окремих підрозділів військової частини НОМЕР_1 на території автосалону "Шкода" за адресою: АДРЕСА_3 та відпочивав. В цей момент двері до його кімнати відчинились та у дверному проході ОСОБА_7 побачив старшого оператора відділення взводу спостереження розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_26 . Далі між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_26 покликав ОСОБА_7 в коридор підвального приміщення вищевказаного місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , щоб поговорити.

Після чого, ОСОБА_7 вийшов з кімнати в коридор, взявши із собою закріплену за ним вогнепальну зброю - автомат АКС-74У серійний номер № НОМЕР_2 , калібру 5,45 мм, до якого був приєднаний магазин, споряджений набоями та пішов за ОСОБА_26 . В цей же час, у ОСОБА_7 , який тримав в руках вказану вище вогнепальну зброю, під час раптово виниклого конфлікту між ним та ОСОБА_26 , на ґрунті триваючих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_26 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення вбивства ОСОБА_26 , 06.08.2022 близько 04:00 ОСОБА_7 , тримаючи в руках закріплену за ним вогнепальну зброю - автомат АКС-74У серійний номер № НОМЕР_2 з під`єднаним до нього магазином, спорядженим набоями калібру 5,45 мм, переслідуючи мету позбавлення життя, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто смерті ОСОБА_26 , та бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти останнього на близькій відстані, здійснив 1 (один) прицільний постріл в область грудної клітини ОСОБА_26 із вказаної вогнепальної зброї, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді одного скрізного вогнепального пошкодження грудної клітки з пошкодженням дуги аорти, лівої та правої легені, яке супроводжувалося масивною внутрішньо плевральною кровотечею, в результаті чого ОСОБА_26 помер на місці події.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 виним в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважав вирок суду законним та обґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_27 належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

При ухваленні вироку суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та практики Європейського суду з прав людини.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим судом доказам.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії кваліфіковані правильно.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді вину в умисному вбивстві ОСОБА_26 не визнав. Пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 був його товаришем, потім між ними виник конфлікт. ОСОБА_26 його провокував та напередодні вдарив його ножом в область живота. Про вказану подію він нікому не повідомляв, наклав собі пов`язку, дочекався 18:00, щоб піти в наряд. Також додав, що за медичною допомогою після поранення ножом не звертався, нікому не повідомляв, оскільки не хотів розголосу, були свідки вказаної події (завдання йому ножового поранення ОСОБА_26 ).

Після наряду повернувся до своєї кімнати близько 04:00, але спати не ліг, оскільки до нього прийшов ОСОБА_26 та сказав, що їм потрібно поговорити. Стверджував, що ОСОБА_26 зайшов до нього з автоматом, який він частково бачив, в іншій руці був ніж.

Стверджував, що напередодні між ним та потерпілим виник конфлікт, під час якого потерпілий наніс йому ножове поранення. Тому, побоюючись за своє життя, він взяв з собою автомат, який був у бойовому стані, оскільки він щойно повернувся з наряду та не встиг його розрядити, та пішов за ОСОБА_26 по коридору. В коридорі було дуже погане освітлення, ОСОБА_26 зупинився та розвертаючись, намагався знову вдарити його ножом, а він намагався, захищаючись від нього, його відштовхнути, але автомат вистрелив.

Постріл стався в коридорі, людей поруч не було. Вказав також, що ніж у ОСОБА_26 був невеликий, приблизно 10 см, старого зразку. ОСОБА_26 також мав автомат. Свою зброю взяв рефлекторно, оскільки не мав права її залишати. Наполягав на тому, що постріл було здійснено через необхідність захисту. Також додав, що автомат завжди знаходився у бойовому стані, на запобіжник його не ставив. Він навіть не зрозумів, що трапилось, палець зісковзнув, потерпілий смикнувся на нього, та палець рефлекторно нажав на гачок. Він попросив, щоб викликали швидку, та одразу пішов до своєї кімнати. Моменту смерті він не бачив, куди влучив постріл, також не бачив.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.10.2022, підозрюваний ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_8 , повідомив про обставини події, яка мала місце 06.08.2022 близько 04:00 на території тимчасової дислокації окремих підрозділів військової частини НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , та продемонстрував механізм спричинення ОСОБА_26 вогнепального поранення.

Повідомлені та продемонстровані обвинуваченим обставини злочину аналогічні тим, що зазначені ним у показаннях в суді.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначив, що його дії кваліфіковані не правильно і не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянта, він діяв у межах необхідної оборони, оскільки його дії були вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання шляхом завдання шкоди нападаючому.

Аналогічні доводи висловив обвинувачений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду, стверджуючи, що потерпілий намагався завдати йому удар ножем, а тому він відчув реальну загрозу своєму життю, так як відстань між ними була на довжину зігнутої руки і автомата з складеним прикладом. Відбігти в сторону, захистити себе іншим чином, не було можливості. Тому єдина можливість захистити себе, це виставити вперед те, що було в руці, (автомат), щоб збільшити відстань від нападника і не надати йому наблизитись і нанести удар ножом, що він і зробив, але не зрозумів як здійснив постріл, оскільки все відбулось дуже швидко.

Отже, обвинувачений не визнав вину в умисному вбивстві ОСОБА_26 , зазначивши, що він захищався від протиправних дій потерпілого.

Проте, на переконання колегії суддів, є доведеною вина ОСОБА_7 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за обставин, встановлених судом першої інстанції.

З аналізу досліджених судом першої інстанції доказів вбачається, що смерть потерпілого настала саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого, що частково підтвердив останній, який не заперечував, що постріл здійснив саме він.

З досліджених судом доказів вбачається, що очевидців вказаної події не було, але з наведених у вироку показань свідка ОСОБА_28 вбачається, що він через короткий проміжок часу зі своєї кімнати спустився до коридору, де відбулася подія.

Оскільки свідок ОСОБА_28 загинув, то суд першої інстанції в порядку ст. 615 КПК України дослідив відеозапис з його допитом.

З показань свідка ОСОБА_28 слідує, що 06.08.2022 близько 04:00 він знаходився у себе в кімнаті. Почувши одиночний автоматний постріл, розбудив товаришів, підняв всіх по тривозі. Зайшовши до підвалу, він побачив у коридорі ОСОБА_26 , повернутого обличчям в його бік, який стояв на колінах та руками тримав себе за груди, був у крові. Біля ОСОБА_26 нікого не було. Підбігши до ОСОБА_26 , зірвав з нього футболку, знайшов вхідний та вихідний отвір від кульового поранення. ОСОБА_26 подавав ознаки життя максимум 1,5 хв. Будь-якої зброї біля ОСОБА_26 не було. Вбивство сталося близько 04:00, зброю ОСОБА_26 знайшли приблизно о 08:00. Зброї не було, сейф був зачинений, ключі знайшли у ОСОБА_26 в кишені, ще в кишенях були сигарети, запальнички, навушники до телефону, зарядний пристрій до телефону, ніж. Сейф відкрили, зброя ОСОБА_26 знаходилась в сейфі, який був у того в кімнаті, він там тримав автомат.

Пояснення свідка ОСОБА_28 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_29 , який в суді пояснив, що у ОСОБА_26 зброї не було, ножа теж не бачив. Тіло оглядав після того, як приїхала поліція, шукав його телефон у кишенях, але не знайшов.

Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_30 , який пояснив, що він працював у складі медичної бригади, прибув на місце події близько 06:00 і був на місці десь до 09:00-09:30, потім приїхала поліція і ВСП. Пам`ятає, що потерпілий був у брюках, грудна клітина без одягу, біля трупу були лише серветки і ковдра, інших речей чи предметів не було, зброю або ніж біля трупу не бачив. Чув, що шукали зброю.

В той же час, свідок ОСОБА_12 , надавши аналогічні пояснення щодо обставин виявлення трупу потерпілого 06.08.2022 приблизно о 04:00 у підвалі, пояснив, що бачив ОСОБА_7 , який зайшов до своєї кімнати, а в руках тримав зброю автомат АКС-74.

Свідок ОСОБА_12 в суді стверджував, що біля потерпілого ОСОБА_26 був автомат, на який він наступив, а що було ще навколо, він не бачив, так як було темно. У підвалі, крім ОСОБА_28 , нікого не було. Коли ОСОБА_28 почав з ОСОБА_26 знімати майку, щоб заткнути дірку від кулі, перевернувши його, він побачив у правій руці ОСОБА_26 зажатий ніж. Добре бачив, що ОСОБА_28 ніж забрав і поклав до своєї кишені.

В свою чергу, свідок ОСОБА_15 пояснив, що він проводив огляд місця події вранці близько 06:00-07:00. Пам`ятає коридор, близько 40 м по обидва боки коридору були зачинені двері, на підлозі був виявлений труп, резиновий капець, були сліди крові на стіні та на стільці лежали поруч запальничка, телефон. На відстані 10 м від трупу виявлений автомат, схожий на автомат ОСОБА_31 . Речі, які вказані в протоколі, були вилучені, крім працівників до трупу ніхто не підходив. Не пам`ятає, що б був вилучений інший автомат, окрім того, що було вилучено.

Свідок ОСОБА_32 підтвердив надані свідком ОСОБА_33 показання щодо місця розташування трупа ОСОБА_26 та автомата (на відстані 15-20 м від трупа), а також інших предметів. Зокрема вказав, що біля стільця знаходились якісь предмети, телефон, який був у крові. Автомат, який був на місці події, він розрядив та витягнув усі набої.

Проаналізувавши показання свідків, суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені у вироку показання свідків мають деякі розбіжності (щодо одягу, довжини коридору, відстані до трупу, часу прибуття осіб до місця події, тощо), але ці розбіжності не мають суттєвого впливу на встановлення мотиву та умислу кримінального правопорушення.

З цими висновками погоджується колегія суддів.

Тобто, всі свідки, окрім ОСОБА_34 , заперечували знаходження зброї ОСОБА_26 на місці події, зокрема автомата, що також спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що у потерпілого при собі був автомат, що стало підставою побоюватись за своє життя.

Разом з тим, згідно показанням свідка ОСОБА_34 , на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, біля ОСОБА_26 він зачепив автомат, наступивши на нього, а коли перевертали ОСОБА_26 , він побачив у правій руці останнього зажатий ніж.

Між тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно поставився критично до показань цього свідка, оскільки він сам вказав, що автомат ОСОБА_26 в підвалі не бачив, а лише так подумав, що то автомат, оскільки наступив на якійсь предмет. Що ще було, він не міг бачити, так як було темно.

Тобто показання свідка ОСОБА_34 про те, що біля трупу ОСОБА_26 він зачепив ногою автомат, є лише припущеннями та спростовуються показаннями інших свідків, які вказували, що іншої зброї, крім вилученого автомата, належного ОСОБА_7 , на місці події не було.

Окрім того, показання свідка ОСОБА_34 про те, що у руці ОСОБА_26 він бачив ніж, спростовуються також і іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, під час огляду місця події зброя загиблого ОСОБА_26 не вилучалась, серед особистих речей останнього вилучено, зокрема, ніж (розкладний) у складеному стані на стільці.

Обставини щодо місця розташування трупа ОСОБА_26 , автомата та інших речей встановлені даними протоколу огляду місця події від 06.08.2022, згідно якого об`єктом огляду є територія приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Зокрема, на відстані близько 35 см від стіни та 50 см від двостворчатих дверей на фрагменті полімерного покриття (лінолеуму) виявлено гільзу з металу сіро-зеленого кольору з маркуванням на донці гільзи 270 76, довжиною 39 мм, шириною донця 10 мм.

На відстані 1,5 м від правого кута дверного отвору двостворчатих дверей вбік кінця коридору та на відстані 0,5 м, від лівого кута дверного отвору в бік середини коридору на поверхні лінолеуму та частково металевої пластини, що розташована по правій стороні вздовж коридору на підлозі виявлено труп військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_26 .

В області грудної клітини зліва в ділянці 5 міжребір`я по середній передньо-ключичній ліній виявлено рану округлої форми діаметром близько 8 мм. Края рани рівні, дещо осаджені. Навколо рани наявне кільце у вигляді вдавленого осадження діаметром 12 мм дном рани являється м`які тканини з рани виділяється невелика кількість рідкої крові (умовно позначається як рана № 1). В області правої половини грудної клітини ззаду в ділянці правої лопатки по задній правій лопаточній лінії виявлено рану № 2 овальної форми розміром 3 на 1,5 см. з нерівними рваними краями дном якої являються м`які тканини з рани виділяється невелика кількість рідкої крові. Інших пошкоджень при зовнішньому огляді крім вищеописаних не виявлено.

Біля трупа з лівого боку на бетонному покритті вздовж коридору виявлено велику кількість відбитків підошви низу взуття різної форми та безліч слідів речовини бурого кольору неправильної форми.

На відстані близько 1,5 м від лівого кута дверного отвору зліва коридору вздовж коридору, а саме лівої стінки знаходиться блок стільців, який складається з 4 крісел, з`єднаних між собою, червоного кольору.

На першому кріслі, а саме на поверхні горизонтальної частини сидіння знаходяться речі, а саме: мобільний телефон, павербанк (акумуляторна батарея) чорного кольору, кабель чорного кольору з USB та мікро USB роз`ємами, газова запальничка Cricket чорного кольору, газова запальничка червоного кольору, газова запальничка в прозорому в пластиковому корпусі, ніж розкладний з полімерною рукояткою червоно-коричневого кольорів, пачка цигарок «Rotmans».

На відстані 15 м від дверного отвору двостворчатих дверей зліва в бік кінця коридору зліва розташований дверний отвір, який обладнаний одностворчатими дерев`яними дверима червоного кольору, які на час огляду відчинені в бік приміщення. За дверним отвором вказаного приміщення біля стіни зліва догори стволом виявлено автомат чорного кольору АКСУ з номером на ствольній коробці НОМЕР_4 зліва. Справа на затворі наявний штампований номер НОМЕР_5 . Автомат знаходився у верхньому положенні запобіжника з приєднаним магазином та глушником. При від`єднанні магазина від автомату всередині магазина виявлено 28 набоїв з маркуванням на донці 270 76. При розряджанні автомату патрона в патроннику не виявлено. Приклад знаходився у розкритому стані.

Згідно відомості № 2 «закріплення зброї за особовим складом розвідувальної роти в/ч № 1619», за солдатом ОСОБА_7 з 28.02.2022 була закріплена зброя АКСУ-74 188822.

Висновком експерта № СЕ-19/115-22/6483-БЛ від 13.10.2022 встановлено, що 28 наданих на експертизу предметів, є боєприпасами 5,45 мм проміжними патронами із кулею зі сталевим осердям (5,45х39 мм), які придатні для стрільби зі зброї калібру 5,45 мм (5,45х39) та детально перерахована зброя, в якій можуть використовуватись ці боєприпаси, у тому числі АКС-74У.

Згідно висновку експерта № КСЕ-19/115-22/6497-БЛ від 17.10.2022, наданий на експертизу предмет є вогнепальною зброєю 5,45-мм автоматом Калашникова вкороченим (АКС-74У), № НОМЕР_2 , 1988 року виготовлення, виробництва Тульського збройового заводу. Автомат виготовлений промисловим способом, знаходиться у справному стані та придатний для стрільби.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/115-22/6482-БЛ від 20.10.2022, наданий на експертизу предмет, є складовою частиною боєприпасу - стріляною гільзою. Надана на експертизу гільза виготовлена промисловим способом і є складовою частиною боєприпасу стріляною гільзою 5,45-мм проміжного патрона (5,45х39 мм). Надана на експертизу гільза 5,45-мм проміжного патрона (5,45х39 мм) - стріляна із 5,45-мм автомату Калашникова вкороченого (АКС-74У), № НОМЕР_2 , 1988 року виготовлення, виробництва Тульського збройового заводу.

Висновком експерта № КСЕ 19/115-22/6497 ФХВР від 13.10.2022 підтверджено, що з наданого на експертизу предмета зовні схожого на автомат, з маркуванням: « НОМЕР_4 », проводився постріл (постріли) після останнього чищення.

Висновком експерта №2904 від 17.10.2022, встановлено механізм спричинення тілесних ушкоджень та зазначено що він співпадає механізму вчинення вбивства ОСОБА_26 , продемонстрованого підозрюваним ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту від 13.10.2022, тілесним ушкодженням виявлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа. Також Механізм утворення тілесних пошкоджень у ОСОБА_26 описаний в п. 2 висновку експерта № 2904 від 08.08.2022.

Згідно протоколу огляду трупа від 09.08.2022 та висновку експерта №2904 від 25.08.2022 було оглянуто труп ОСОБА_26 на наявність тілесних ушкоджень, та виявлено ушкодження грудної клітини у вигляді рани № 1 по передній поверхні грудної клітки зліва, по середньо-ключичній лінії в проекції 2-го міжребір`я та рани № 2 по задній поверхні грудної клітки справа на межі навколо-хребтової та лопаткової лінії в проекції 5-го грудного хребця. Смерть ОСОБА_26 настала внаслідок одного скрізного вогнепального ушкодження грудної клітки з ушкодженням дуги аорти, лівої та правої легені, яке супроводжувалося масивною внутрішньо плевральною кровотечою.

Морфологічні властивості рани №1, а також дані медико-криміналістичного дослідження вказують на те, що по своїй морфологічній картині вона має ознаки вхідного вогнепального ушкодження, та могла утворитися внаслідок одного пострілу з вогнепальної зброї з близької відстані від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що має високу кінетичну енергію.

Морфологічні властивості рани №2 вказують на те, що по своїй морфологічний картині вона має ознаки вихідного вогнепального ушкодження, та могла утворитися від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що має високу кінетичну енергію.

Вищевказані тілесні ушкодження є прижиттєвими та вказують на наявність крововиливів в місцях їх утворення. За ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_26 .

Після отримання тілесних ушкоджень в області грудної клітки ОСОБА_26 малоймовірно, що останній міг здійснювати будь-які активні дії самостійно. Малоймовірно, що після отримання тілесних ушкоджень у разі надання ОСОБА_26 своєчасної кваліфікованої медичної допомоги життя його могло бути збережене.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 2904 від 09.08.2022, причиною смерті ОСОБА_26 стала внутрішньо плевральна кровотеча. Одне скрізне вогнепальне поранення грудної клітини з пошкодженням легень та дуги аорти.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено досліджені всі докази по справі, яким надана оцінка з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Є безпідставними доводи обвинуваченого про неправильне встановлення судом першої інстанції спрямованості його умислу, що призвело до неправильної кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки обвинувачений лише оборонявся від нападу потерпілого, а тому він діяв у стані необхідної оборони, але перевищив її межі. Ці доводи не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються ними.

Колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі та необґрунтовано кваліфікував його за ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, стаття 36 КК України містить законодавче визначення поняття «необхідна оборона», відповідно до якого необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС Верховного Суду від 11.05.2021 (справа №336/4259/18; провадження №51-6029км20), для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Обов`язковою умовою кваліфікації злочину за ч. 1 ст. 118 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. При цьому свідомістю винного має охоплюватись той факт, що він діє в умовах необхідної оборони або умовах, необхідних для затримання злочинця. Якщо особа не усвідомлювала, але могла усвідомлювати відсутність реального посягання, заподіяння нею смерті іншій особі не слід кваліфікувати її дії за ст. 118 КК України.

У будь-якому випадку, для встановлення об`єктивної ознаки за ч. 1 ст. 118 КК України, а саме перевищення меж необхідної оборони, їй має передувати саме наявність суспільно-небезпечного посягання.

Так, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_7 , він захищався від загиблого ОСОБА_26 , коли той у коридорі намагався повторно нанести йому удар ножем (вперше, за показаннями обвинуваченого, напередодні), а тому він намагався потерпілого відштовхнути, та відштовхуючи його автоматом, здійснив постріл.

Щодо наявності конфліктної ситуації між обвинуваченим та потерпілим, в ході якого напередодні події потерпілий ОСОБА_26 наніс обвинуваченому ОСОБА_7 ножове поранення, то пояснення обвинуваченого підтверджується наступними доказами, які досліджені судом першої інстанції:

-протоколом затримання ОСОБА_7 від 06.08.2022, відповідно до якого під час особистого обшуку у ОСОБА_7 на тілі виявлені тілесні ушкодження: садно в ділянці лівого вуха, колото-різана рана живота справа;

-оригіналом зворотного повідомлення на ім`я ОСОБА_7 від 06.08.2022 з приймального відділення КНП ММР "Міська лікарня №3", яким встановлено діагноз: непроникне ножове поранення передньої черевної стінки;

-протоколом огляду документу від 06.08.2022, відповідно до якого вищевказане зворотне повідомлення було оглянуто, в зазначеному повідомленні вказано діагноз та проведене лікування;

-висновком експерта № 501 від 12.08.2022, відповідно до якого, зокрема у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді сліпого непроникаючого поранення передньої черевної стінки. Дане тілесне ушкодження могло утворитися від однієї ударної дії будь-яким колюче-ріжучим предметом, не виключено клинком ножа. По ступеню тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що конфлікт між обвинуваченим і потерпілим, про який зазначив обвинувачений в суді, мав продовження наступного дня - 06.08.2022 близько 04:00.

Встановлено, що виходячи із своєї кімнати, ОСОБА_7 вийшов із автоматом, який перебував у бойовій готовності, та міг здійснювати постріл (постріли). ОСОБА_7 вийшов за ОСОБА_26 , тримаючи автомат за руків`я. Вогнепальне поранення, яке стало причиною загибелі ОСОБА_26 , нанесено з близької відстані, що підтверджується висновком експерта № 2904 від 25.08.2022. Для здійснення пострілу ОСОБА_7 повинен був тримати палець на спусковому гачку.

Окрім того, обвинувачений під час судового розгляду не заперечував того факту, що саме він здійснив постріл в ОСОБА_26 із автомату Калашникова (АКС-74У), № НОМЕР_2 , 1988 року, який був закріплений за ним.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить звернути увагу, що свідок ОСОБА_12 бачив у правій руці ОСОБА_26 зажатий ніж, який свідок ОСОБА_28 взяв і поклав до своєї кишені. Також просить звернути увагу, що існують суперечності в показаннях свідків щодо місця знаходження автомата ОСОБА_26 на місці події.

Разом з тим, аналізуючи докази, на які послався суд першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність у захисті від протиправних дій потерпілого ОСОБА_26 , не знайшли свого підтвердження. Жодних даних про те, що дії ОСОБА_7 були самозахистом від протиправних дій ОСОБА_26 в матеріалах кримінального провадження не містяться.

Оцінюючи досліджені судом першої інстанції докази, всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає, що всі досліджені докази, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення, є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, та достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

За такого, колегія суддів, оцінюючи у сукупності пояснення обвинуваченого, свідків, письмові докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими, вважає правильними висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом».

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

На думку колегії суддів, вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом. Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою зміну оскаржуваного вироку, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому, то суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином. Враховано дані про особу винного, який раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває і протягом останніх 5 років за лікуванням не звертався, за місцем проживання характеризується добре (скарг або інших зауважень не надходило), за місцем служби характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Покарання за ч. 1 ст. 115 КК України призначено в межах санкції зазначеної статті, та у розмірі, наближеному до мінімального, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3