УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 Справа №607/13163/23 Провадження №1-в/607/288/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу

пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі подання начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.02.2024, згідно якого ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України і призначено йому покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку терміном на 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування подання зазначила, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_5 діяння за ч. 4 ст. 185 КК України.

Представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримала та просить його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подання підтримала та просить його задовольнити у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_5 діяння за ч. 4 ст. 185 КК України.

Захисник адвокат ОСОБА_6 , думку якої підтримав засуджений ОСОБА_5 , просили задовольнити клопотання, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Під час судового засідання встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.02.2024, ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки, згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на останнього ряд обов`язків. Вирок набрав законної сили 02 квітня 2024 року, та прийнятий до виконання Тернопільським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. По епізоді крадіжки, яку вчинив ОСОБА_5 08 квітня 2023 року сума викраденого майна становить 1640 грн.

Таким чином сума завданої матеріальної шкоди на момент скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2023 рік, тобто 2684 грн.

Відтак, на засудженого ОСОБА_5 , в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, поширюється дія Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09.08.2024 року, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено підстави, передбачені ч.2 ст.74 КК України, для негайного звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком суду в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України,у зв`язку із усуненням караності діяння.

Водночас вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 лютого 2024 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Так як ч. 1 ст. 357 КК України не підпадає під декриміналізацію, тому ОСОБА_5 слід вважати засудженим згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі та звільненим від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75, 76 КК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подання начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст.58 Конституції України, ст.5, 74 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 лютого 2024 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, без застосування ч. 1 ст.70 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки (з дати ухвалення вироку) із покладенням відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, визначених вироком суду від 29 лютого 2024 року.

Продовжити виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 , як особи, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний Тернопільської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1